справа № 278/5868/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року       м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 до Глибочицької територіальної громади в особі Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області та Андрушівської міської територіальної громади в особі Андрушівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, 

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Глибочицької територіальної громади в особі Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області та Андрушівської міської територіальної громади в особі Андрушівської міської ради в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 на: 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ; земельну ділянку загальною площею 0,46 га, передану для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: Левківська сільська рада, с. Левків (державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЖТ № 014420); земельну ділянку загальною площею 1,2902 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Левківської сільської ради (державний акт на право приватної власності на землю серії Р4 № 046631); земельну ділянку загальною площею 2,4043 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зарубинецької сільської ради, кадастровий номер 1820384000:03:000:0125 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 560235).
У обґрунтування заявленого ОСОБА_1 повідомила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 й після смерті останнього відкрилася спадщина на вищевказане нерухоме майно. З метою реалізації своїх спадкових справ щодо майна померлого позивачка звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2 , але у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом останній відмовлено у зв`язку з ненаданням нею правовстановлюючих документів на вище згадане нерухоме майно. Відтак, з огляду на зазначений перебіг подій, ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з цим позовом.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року в цій справі відкрито загальне позовне провадження.
13 січня 2026 року відповідною ухвалою суду підготовчий розгляд справи завершений і справа призначена до судового розгляду по суті.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, але скерували на адресу суду заяви в яких просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності.
За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 8 зворот).
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 158).
16 листопада 1991 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладений шлюб після державної реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с. 8).
23 вересня 1996 року ОСОБА_2 виконкомом Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області виданий державний акт на право власності на землю IV-ЖТ № 014420 відповідно до якого останній набув право власності на земельну ділянку загальною площею 0,46 га з цільовим прзначенням для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Левківської сільської ради (а.с. 22).
02 вересня 2002 року ОСОБА_2 . Житомирською районною державною адміністрацією виданий державний акт на право приватної власності на землю серії Р4 № 046631 згідно з яким останній набув право власності на земельну ділянку загальною площею 1,2902 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарства, що розташована на території Левківської сільської ради (а.с. 30).
23 січня 2009 року ОСОБА_2 Андрушівською районною державною адміністрацією виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 560235 відповідно до якого він набув право власності на земельну ділянку загальною площею 2,4043 га з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, що розміщена на території Зарубинецької сільської ради та має кадастровий номер 1820384000:03:000:0125 (а.с. 38).
30 серпня 2010 року розірваний шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 118).
27 січня 2011 року ОСОБА_2 виконавчим комітетом Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 9).
Право власності на зазначений будинок зареєстровано за ОСОБА_2 11 лютого 2011 року (а.с. 9 зворот).
20 листопада 2012 року заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області по справі № 2-1526/12 ухвалено визнати житловий будинок АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину цього будинку (а.с. 12).
28 серпня 2014 року щодо вищевказаного житлового будинку ОСОБА_2 виготовлений технічний паспорт (а.с. 10-11). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 66 років в селі Станишівка Житомирського району Житомирської області помер ОСОБА_2 (а.с. 7).
22 листопада та 29 листопада 2017 року із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 110-111).
14 грудня 2017 року ОСОБА_3 подала нотаріально посвідчену заяву відповідно до якої остання відмовилася від спадщини після смерті ОСОБА_2 , на користь своєї матері ОСОБА_4 (а.с. 112).
Відповідно до відомостей, наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області, станом на 29 грудня 2017 року у власності ОСОБА_2 перебувала земельна ділянка загальною площею 0,46 га для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: Левківська сільська рада, село Левків, що належала йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЖТ №014420 та земельна ділянку загальною площею 1,2902 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Левківської сільської ради, що належала останньому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р4 № 046631 (а.с. 121-122).
08 лютого 2017 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Павленком П.П. у постанові № 02-14/11 відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 133).
11 липня 2022 року постановою № 839/02-31 державний нотаріус Житомирської державної нотаріальної контори Поліщук А.І. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на: 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; земельну ділянку загальною площею 0,46 га, передану для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: Левківська сільська рада, село Левків, що належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЖТ №014420; земельну ділянку загальною площею 1,2902 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Левківської сільської ради, що належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р4 № 046631 у зв`язку з неподанням ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на це майно (а.с. 47).
Із довідки Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області № 350/01-16 від 13 лютого 2024 року вбачається, що спадкоємицею за законом щодо майна померлого ОСОБА_2 є його дочка – ОСОБА_1 (а.с. 46).
Жодних згадок про державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 560235 відповідно до якого ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку загальною площею 2,4043 га з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, що розміщена на території Зарубинецької сільської ради та має кадастровий номер 1820384000:03:000:0125 матеріали спадкової справи № 57, заведеної щодо майна померлого, не містять (а.с. 107-176).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином.
Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Приписи ч. 1 ст. 319 ЦК України вказують на те, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 ЦК України).
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).
За правилами ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. 
Нормою ст. 1223 Цивільного кодексу України передбачено, що, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За правилами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовано зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.
Як встановлено у ході судового розгляду єдиною спадкоємицею за законом першої черги померлого ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1 . Відомостей щодо інших спадкоємців цієї черги за законом чи за заповітом матеріали справи не містять. Разом з тим, останній за життя не встиг здійснити належне оформлення правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомості, які позивачка бажає успадкувати. Водночас, на переконання суду, відсутність правовстановлюючих документів не повинна перешкоджати заявниці у реалізації гарантованих їй законодавством України спадкових прав.
Однак, суд звертає увагу сторони позивача на те, що відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.
Окрім цього, у постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19 Верховний суд виснував, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Також Верховним Судом у постанові від 12 січня 2023 року по справі № 299/2447/21 наголошено на тому, що зверненню до суду з вимогою про визнання права власності на спадкове майно має передувати вирішення даного питання в позасудовому порядку позивачем за участю нотаріуса або органу чи службової особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Як зазначалося судом раніше, матеріали спадкової справи № 57, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_2 , не містять згадок про державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 560235 і державним нотаріусом при винесенні постанови № 839/02-31 від 11 липня 2022 року не вирішувалося питання про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з кадастровим номером 1820384000:03:000:0125, що належала померлому ОСОБА_2 на підставі вищевказаного державного акту.
За таких обставин, в силу вищевказаної судової практики, вирішення питання стосовно визнання права власності позивачки на земельну ділянку з кадастровим номером 1820384000:03:000:0125 в порядку спадкування після її померлого батька, наразі, знаходиться поза межами повноважень суду, оскільки в матеріалах справи відсутні докази наявності перешкод для оформлення спадкових прав позивачки щодо цього майна у нотаріальному порядку.
Ураховуючи викладене, в частині вимог з приводу визнання права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 1820384000:03:000:0125 суд відмовляє.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
Зважаючи на результати вирішення цього спору в порядку ст. 141 ЦПК України з Глибочицької територіальної громади в особі Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь позивачки пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають до стягнення понесені останньою та документально підтверджені судові витрати за розгляд цієї справи, що складаються із витрат по сплаті судового збору.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адерсою: АДРЕСА_2 , код платника податків НОМЕР_1 ), як спадкоємицею за законом після батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:
-- 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ; 
-- земельну ділянку загальною площею 0,46 га, передану для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: Левківська сільська рада, с. Левків (державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЖТ № 014420);
-- земельну ділянку загальною площею 1,2902 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Левківської сільської ради (державний акт на право приватної власності на землю серії Р4 № 046631).
У решті вимог – відмовити.
Стягнути з Глибочицької територіальної громади в особі Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області (вул. Михайла Грушевського, 2, с. Глибочиця, Житомирський район, Житомирська область, код ЄДРПОУ 04348289) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 7 663 (сім тисяч шістсот шістдесят три) гривні 84 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 24 березня 2026 року.

Суддя          Віктор Мокрецький