ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/93/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Ясиновського І.Г. 
за участю:
секретаря судового засідання – Лазірської Ж.Е., 
представника позивача - Капусти О.А., 
представника відповідача – Прокопчука О.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
В С Т А Н О В И В:
05 січня 2026 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також - відповідач), відповідно до якої просить:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178652405 від 20.11.2025 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 535 492 гривні 77 копійок, з них: за податковим зобов`язанням — 428 394 гривні 22 копійки та за штрафними (фінансовими) санкціями – 107 098 гривень 55 копійок.
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178662405 від 20.11.2025 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за відсутність реєстрацій податкових накладних в розмірі 81 915 гривень 30 копійок;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178692405 від 20.11.2025 згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 380 112 гривень 45 копійок;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178572405 від 20.11.2025 згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 24 000 гривень;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178532405 від 20.11.2025 згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 24 000 гривень;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178582405 від 20.11.2025 згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 24 000 гривень;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178562405 від 20.11.2025 згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 81 764 гривень;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178622405 від 20.11.2025 згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1020 гривень. 
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в акті перевірки вказано, що у ході перевірки встановлено, що ФО-П ОСОБА_1 у періоді, що перевірявся здійснювалося придбання групи товарів у значних обсягах, які не використовувалися в господарській діяльності подальша реалізація відповідно до даних ЄРПН та виторгів РРО/ПРРО зареєстрованих за місцем здійснення підприємницької діяльності не здійснювалася. Контролюючим орагном 
Позивач позов обґрунтовував посиланням на те, що відповідачем безпідставно зроблено висновок про придбання з одночасним включенням ПДВ до складу податкового кредиту товарно-матеріальних цінностей, які використано в операціях, що не є господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ, зокрема в частині, що оскаржується у сумі 428394 гривні 22 копійки, що суперечить фактичним обставинам справи, оскільки товарно-матеріальні цінності придбавались ФО-П ОСОБА_1 виключно з метою здійснення господарської діяльності (використання за призначенням, з метою використання в господарській діяльності, зокрема для ремонту приміщень за місцями торгівлі або для подальшої реалізації). Так, будівельні матеріали придбавались ФОП ОСОБА_1 з метою їх використання в ході проведення ремонтних робіт по орендованим приміщенням магазинів в межах здійснення господарської діяльності. ФОП ОСОБА_1 мала намір отримати відповідний економічний ефект (використати вказані будівельні матеріали в ході проведення поточних ремонтів орендованих приміщень магазинів в яких здійснював господарську діяльність позивач), тобто господарські операції теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) передбачають можливість приросту та збереження активів.
Відповідач в Акті перевірки зазначаючи про відсутність перелічених товарно-матеріальних цінностей на залишках у Позивача спирається лише на те, що Позивачем не надано до перевірки форми ведення обліку товарних запасів. Але по-перше: у разі ненадання певних документів складається відповідний акт і як наслідок приймається ППР зі штрафом за таке ненадання, але ні в якому випадку це не може використовуватись ревізором для придумування інших обставин справи (не надали документи - ТМЦ відсутні на залишку). По-друге: дійсно, лише з 26 листопада 2021 року почав діяти Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496. Але, придбані будівельні матеріали не були призначені для подальшого продажу, а тому не повинні обліковуватись згідно форми ведення обліку товарних запасів. Отже, ФОП ОСОБА_1 не повинна була відображати такі ТМЦ в формі обліку товарних запасів.

Як наслідок, у ФОП ОСОБА_1 був відсутній обов`язок для складення та реєстрації зведеної податкової накладної за товарами придбаними з податком на додану вартість у відповідності до пп. «Г» п. 198.5 ст.198 ПК України, адже твердження ревізорів викладені в акті перевірки з приводу призначення таких товарів для їх використання або початку використання в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку є безпідставними та необґрунтованими.
Враховуючи доводи позивача про відсутність факту заниження зобов`язання з ПДВ по операціям з придбання будівельних матеріалів та інструментів, випливає і відсутність у Позивача обов`язку реєструвати податкові накладні в ЄРПН на суму цього ПДВ.
Також позивач наголошував, що на сторінці 158-172 Акту перевірки ревізор зазначає, що у ході проведення перевірки встановлено проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями. Як наголошено представником позивача марки акцизного податку для алкогольних напоїв попереднього зразка, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року N 296 та перебували в обігу з 01 липня 2015 року, не мали штрих-коду та рК-коду. Такі марки продовжували перебувати в обігу після 01 травня 2020 року відповідно до положень абзаців четвертого, шостого частини четвертої статті 11 Закону N481/95-ВР, згідно з яким у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання. При цьому, алкогольні напої та тютюнові вироби, вироблені в Україні або імпортовані в Україну до набрання чинності внесеними відповідним законом змінами щодо маркування, знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.
Таким чином, на дату початку дії змін до Положення N13 у частині обов`язкового відображення у фіскальному чеку цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку для алкогольних напоїв (01 жовтня 2021 року) в обігу перебували алкогольні напої, марковані акцизними марками, введеними в обіг з 01 липня 2015 року (без штрихових кодів), та акцизними марками нового зразка, введеними в обіг 01 травня 2020 року (з нанесеним штриховим кодом). Тобто з 01 жовтня 2021 року цифрове значення штрихованого коду марки акцизного податку є обов`язковим реквізитом фіскального касового чека, проте такий реквізит у фіскальному касовому чеку може бути відображений лише при продажу алкогольних напоїв, маркованих акцизними марками нового зразка, які мають штрих-код.
За твердженням позивача, фактично описуючи наявність порушення, ревізор допускає аналогічні помилки, не проводить жодних дій з метою реальної перевірки наявності порушень при продажу підакцизних (алкогольних) товарів, а зводить все лише до суб`єктивної оцінки обставин, адже акт перевірки не містить відомостей, яке акцизне маркування було наявне на алкогольних напоях, що реалізував позивач, старого чи нового зразка.
Крім того, на сторінці 141 Акту перевірки ревізор зазначає про встановлення факту реалізації алкогольної продукції з марками акцизного податку, що марковані з відхиленням від вимог Положення, Затвердженого КМУ від 27.12.2010 № 1251 відповідно до якого здійснюються маркування алкогольних напоїв.
Представником позивача зауважено, що жодного конкретного фактично допущеного позивачем порушення ревізором не зазначається, а здійснюється лише посилання на нормативні акти та дані, що містяться в Інформаційній Системі «Система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій». Будь яких дій з метою перевірки цього питання ревізором не вчинено. Також ревізором зазначено, що відповідальність передбачена пп. 11 п.2 ст. 73 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 3817-ХІ від 18.06.2024 року, а саме до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: у разі виробництва та/або зберігання, та/або транспортування, та/або реалізація фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без паперових марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими паперовими марками акцизного податку (крім випадків, передбачених законодавством, та випадків, якщо маркування Марками акцизного податку таких алкогольних напоїв не передбачено зовнішньоекономічним договором (контрактом) - 200 відсотків вартості таких товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
На підставі вказаної норми застосовується штраф в розмірі 24000 грн за кожним прийнятим ППР. Із акту не можливо встановити за яке саме діяння позивача притягнуто до відповідальності та застосовано штрафні санкції: за реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв, за реалізацію алкогольних напоїв без паперових марок акцизного податку встановленого зразка, чи за реалізацію з підробленими паперовими марками акцизного податку. Позивач повністю заперечує наявність вказаних порушень в своїй діяльності. Висновки ревізора не ґрунтуються на жодному належному та допустимому доказі по справі та є протиправними виходячи з наступного. Ні п.226.9 ст. 226 ПК України, ні Положення затверджене Постановою КМУ від 27.12.2010 року № 1251, не містить норми, згідно якої інформація в ІС ««Система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій» чи навіть в фіскальному чекові відносно марки акцизного податку достатньо для висновку про реалізацію підакцизних товарів, що є фальсифікованими, або немаркованими, або з підробленими паперовими марками акцизного податку. Формування та ведення контролюючим органом податкового обліку інформації щодо здійснення господарської діяльності Позивачем, яка надходить в електронному вигляді до відповідача з усіма необхідними реквізитами, та з незалежних від платника, податку причин не відображається або невірно відображається, чи будь-яким способом була викривлена в аналітичній системі, не може бути підставою для підтвердження наявності факту порушення. В даному випадку належним, допустимим та достатнім доказом факту проведення реалізації підакцизного товару (алкогольного напою) із вказаними порушеннями є ФІСКАЛЬНИЙ ЧЕК (розрахунковий документ в розумінні Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»), отриманий від суб`єкта господарювання у спосіб передбачений Податковим кодексом України, тобто під час проведення контрольної розрахункової операції, а також вилучена алкогольна продукція, що була реалізована.
Також, позивачем наголошувалося не безпідставності застосування до нього відповідальності та санкцій Законом, який на момент вчинення виявленого правопорушення ще не був прийнятий. Водночас, відповідачем не було застосовано санкцій Законом, який передбачав відповідну відповідальність за вказані в Акті перевірки порушення.
Щодо прийнятого податкового повідомлення-рішення № 00178692405 від 20.11.2025 згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1020 грн, позивачем наголошено, що всі документи ведення яких передбачено законодавством України для ФОП на загальній системі оподаткування ним до перевірки були надані. Від надання будь-яких документів позивач не відмовлявся. Водночас, відсутність технічної можливості надати облік товарних запасів в розрізі найменування, кількісних та вартісних показників станом на 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 та 01.01.2024 та 31.12.2024 року не може бути підставою для застосування штрафних санкцій. Крім того, відомість залишків (будівельних матеріалів та інструментів) станом на 31.12.2024 рік надавалась контролюючому органу разом із запереченнями на акт перевірки, тобто є частиною матеріалів перевірки, а отже не має факту ненадання позивачем документів. Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України визначають що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу). Зважаючи на вищевикладене ФОП ОСОБА_1 не має зобов`язання зберігати та надавати товарно-транспортні накладні на підтвердження переміщення будівельних матеріалів. Вартості послуг по перевезенню придбаних будівельних матеріалів позивачем не було віднесено до податкового кредиту. ТТН фактично не є первинним документом для цілей бухгалтерського обліку відносно придбаного товару, тому не може замінити первинні документи, що підтверджують реальність господарської операції щодо безпосередньо товару, які були надані в повному обсязі. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року прийнято позовну заяву до судового розгляду та провадження у справі за даним позовом відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.
29.01.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 61-74, т.3/, відповідно до якої відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Зазначав, що у періоді, що перевіряється ФОП ОСОБА_1 фактично здійснювала діяльність з роздрібної торгівлі продуктами харчування, алкогольними і безалкогольними напоїями, тютюновими виробами та ін., а також надання послуг з суборенди нежитлових приміщень. Вищезазначена діяльність здійснювалася у орендованих нежитлових приміщеннях – магазинах (у.т.ч. орендовано частину нежитлового приміщення), детальна інформація про які зазначена в п. 1.6.1 акту перевірки. Зазначені приміщення орендуються ФОП ОСОБА_1 з 2016, 2018 року. Відповідно до первинних документів, наявних у ФОП ОСОБА_1 , поточні ремонти приміщень магазинів здійснювало ПП «Профремонт» (42963221). Згідно наданих до перевірки актів виконаних робіт, ПП «Профремонт» (42963221) здійснювало поточні ремонти з власних будівельних матеріалів. При цьому, ФОП ОСОБА_1 протягом перевіряємого періоду відображено придбання будівельних матеріалів та господарських товарів в істотних обсягах у ПАТ "Гірник" (13928815), ТОВ "ПРИВАТІНВЕСТ" (21550555), ТОВ "ДІВАЛЬ" (34451034), ПП "ПОЛО-ІНВЕСТБУД" (35026677), КФ ТОВ "ВСК "Фростленд" (35068460), ТОВ "МЕТПРОФТОРГ" (37324609), ТОВ "МАГНИТТОРГ" (37468852), ТОВ "МІАЛ КАБЕЛЬ КОМПАНІ" (37875584), ТОВ "КОМПАНІЯ ХОЛОД" (39001373), ТОВ "АСТ-СВІТЛОТЕХНІКА" (39393590), ТОВ "ЕЛЕКТРОСВІТ ПЛЮС" (40115098), ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОМОВОЙ" (40515472), ТОВ "ДАКО-ГРУП ЛТД", ПОЛТАВСЬКА ФІЛІЯ ТОВ "ДАКО-ГРУП ЛТД" (40810967), ТОВ "ПОЛО-ІНВЕСТБУД" (43717167), ТОВ "Надін-Н1" (44491686), ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) на загальну суму обсягу постачання 2677998,87 грн., ПДВ 535599,77 грн. Придбані будівельні матеріали ФОП ОСОБА_1 не віднесені до складу ОЗ, отже не приймають участь у господарській діяльності. 
Наведені вище факти не дають можливості підтвердити використання в господарській діяльності та/або наявності на залишках вищезазначених товарів, оскільки: придбані та не реалізовані товари є нетиповими для ведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 ; відсутня будь-яка інформація про місця зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень (відомості про місцезнаходження складів, їх площа тощо), ТТН (фактичне місце розвантаження товару невідоме) враховуючи значні обсяги та кількість; відсутня інформація про наявність вищезазначених товарів на залишках, використання як ОЗ у господарській діяльності (відсутність проведення інвентаризацій ФОП ОСОБА_1 у періоді, що перевіряється; форми обліку товарних запасів не надано, відсутні ОЗ на обліку тощо); обмежений термін зберігання будматеріалів (клеї, цемент тощо); відсутній необхідний кваліфікований персонал для виконання будівельних та ремонтних робіт; наявності проведених поточних ремонтів приміщень із використанням матеріалів підрядника; відсутність проєктно-кошторисної документації на будівельні роботи.
Отже, ФОП ОСОБА_1 не надано документального підтвердження використання придбаних будівельних матеріалів, побутової техніки та господарських товарів у господарській діяльності та/або наявності їх на залишках станом на 31.12.2024.
Крім того, відповідач зауважував щодо ппр від 20.11.2025 № 00178572405, № 00178532405, № 00178582405 згідно яких застосовано, штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі по 24 000 гривень за кожним та № 00178562405 в розмірі 81764 гривні, що за результатами проведеного аналізу встановлено факти реалізації ФОП ОСОБА_1 алкогольної продукції з марками акцизного податку, що марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого КМУ від 27.12.2010 року № 1251, відповідно до якого здійснюються маркування алкогольних напоїв. Інформація про встановлені порушення детально відображено у таблицях на ст. 142-154 Акта перевірки. 
Також, щодо ППР №00178692405 наголошував, щодо здійснення позивачем проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями, що призвело до не забезпечення розрахункових операцій на повну суму покупки та невидачі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій на загальну суму 253533,50 грн.
У ході перевірки встановлено проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями (таблиця на ст. 158-172 акта перевірки). Отже, ФОП ОСОБА_1 порушено п.1, п. 2 ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995 №265/95-ВР в редакції Закону України від 01.06.2000 №1776-ІІІ із змінами та доповненнями, а саме проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями, що призвело до не забезпечення розрахункових операцій на повну суму покупки та невидачі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій на загальну суму 253533,50 грн.
03 лютого 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача, наголошуючи на раніше наведених аргументах, просив суд задовольнити позов /а.с. 183-195, т.4/.
27 лютого, 19 березня, 06 та 09 квітня 2026 року надійшли додаткові пояснення представника позивача /а.с. 213-214, 246-248, т.4; 9-11, 19-21, т.5/.
10 березня 2026 надійшли додаткові пояснення представника відповідача /а.с. 220-226, т.4/. 
В ході підготовчого засідання, призначеного на 10 березня 2026 року, судом протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши вступне слово представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 зареєстрована як фізична-особа підприємець. Види діяльності по КВЕД: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.11 Рекламні агентства; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у. 
ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.77, п.81.1 ст.81, п.82.1 ст.82, п.44.5 ст. 44, пп. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), та п.2 ч.1 ст. 13 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (із змінами та доповненнями), наказу Головного управління ДПС у Полтавській області за № 3053-П від 10.09.2025 та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2024, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі – єдиного внеску) за період з 05.01.2013 по 12.11.2015, з 27.01.2016 по 31.12.2024 /а.с. 78-80, т.3/.
Копію наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки №3053-П від 10.09.2025 та письмове повідомлення №431 від 11.09.2025 направлені фізичній особі – підприємцю ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 28350/6/16-31-24-05-07 від 11.09.2025, вручено 15.09.2025 /а.с. 81-84, т.3/.
Направлення Головного управління ДПС у Полтавській області від 19.09.2025 за №5617, №5616 на проведення документальної планової виїзної перевірки та службові посвідчення осіб, які зазначені в них, пред`явлено під підпис довіреній особі ОСОБА_3 22.09.2025 /а.с. 85-86, т.3/.
За результатами перевірки складено акт від 17.10.2025 № 15007/16-31-24-05-01/1497302540 (надалі – акт перевірки) /а.с. 91-209, т.3/, відповідно до висновків якого встановлені наступні порушення:
1) пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), наказ Міндоходів від 16.09.2013 №481 зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218 «Про затвердження форми Книги обліку доходів та витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність та Порядку її ведення» та ст.128 п.6 Господарського Кодексу України №436-ІV від 16.01.2003 із змінами та доповненнями, а саме неналежне ведення книги обліку доходів та витрат, що призвело до включення до декларацій про майновий стан і доходи за 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки перекручених даних в зв`язку з завищенням вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, що призвело до заниження суми чистого оподатковуваного доходу у сумі 1801755,34 грн, у тому числі за 2019 рік у сумі 603761,44 грн, за 2020 рік у сумі 504116,68 грн, за 2021 рік у сумі 105806,68 грн, за 2022 рік у сумі 337342,45 грн та за 2023 рік у сумі 250728,09 грн; 
2) п.177.2 пп.177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у загальній сумі 324315,96 грн, у т.ч. за 2019 рік у сумі 108677,06 грн, за 2020 рік у сумі 90741,00 грн, 2021 рік у сумі 19045,20 грн., 2022 рік у сумі 60721,64 грн, за 2023 рік у сумі 45131,06 грн;
3) пункт 4 частини 2 ст. 6 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями, та п. 2 розд. III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 N 435 із змінами і доповненнями, у результаті не подання Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску Додаток 5 (таблиця 1 нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами – підприємцями) до ГУ ДПС у Полтавській області за 2013 рік, граничний термін подання – 10.02.2014; 
4) п.2 частини першої ст.7 та частини 5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ (із змінами та доповненнями) у результаті чого занижено єдиний внесок у сумі 396386,09 грн, у т.ч. за 2019 рік у сумі 132827,51 грн, за 2020 рік у сумі 110905,63 грн, за 2021 рік у сумі 23277,42 грн, за 2022 рік у сумі 74215,34 грн та за 2023 рік у сумі 55160,19 грн;
5) пп.49.18.1. п.49.18 ст.49, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме несвоєчасно подано податкові декларації з податку на додану вартість за лютий, березень, травень 2022 року. Згідно пп. 69.1 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755 -VІ (із змінами та доповненнями) штрафні санкції не застосовуються;
6) пп. 14.1.36, пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, пп. 44.1 ст. 44, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 199.1 ст. 199, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 913770 грн, у т.ч. січень 2019 на суму 19820 грн, лютий 2019 на суму 22 грн, березень 2019 на суму 16332 грн, квітень 2019 на суму 5021 грн, травень 2019 на суму 16679 грн, червень 2019 на суму 18041 грн, липень 2019 на суму 112 грн, серпень 2019 на суму 30153 грн, вересень 2019 на суму 26034 грн, листопад 2019 на суму 10833 грн, грудень 2019 на суму 35891 грн, січень 2020 на суму 11746 грн, лютий 2020 на суму 1673 грн, березень 2020 на суму 30392 грн, травень 2020 на суму 12044 грн, червень 2020 на суму 25248 грн, липень 2020 на суму 1918 грн, серпень 2020 на суму 10000 грн, вересень 2020 на суму 10596 грн, жовтень 2020 на суму 3841 грн, січень 2021 на суму 15037 грн, лютий 2021 на суму 6951 грн, квітень 2021 на суму 7121 грн, травень 2021 на суму 6427 грн, червень 2021 на суму 8333 грн, липень 2021 на суму 6084 грн, жовтень 2021 на суму 19090 грн, листопад 2021 на суму 2385 грн, грудень 2021 на суму 13085 грн, січень 2022 на суму 374980 грн, квітень 2022 на суму 13 грн, травень 2022 на суму 66 грн, червень 2022 на суму 11580 грн, липень 2022 на суму 16667 грн, вересень 2022 на суму 4189 грн, жовтень 2022 на суму 10833 грн, листопад 2022 на суму 8350 грн, грудень 2022 на суму 170 грн, січень 2023 на суму 3459 грн, лютий 2023 на суму 35 грн, березень 2023 на суму 26271 грн, квітень 2023 на суму 179 грн, травень 2023 на суму 6133 грн, червень 2023 на суму 2392 грн, вересень 2023 на суму 8399 грн, жовтень 2023 на суму 18 грн, листопад 2023 на суму 18 грн, грудень 2023 на суму 72 грн, січень 2024 на суму 32935 грн, березень 2024 на суму 9502 грн, квітень 2024 на суму 7057 грн, травень 2024 на суму 3109 грн, червень 2024 на суму 11371 грн, липень 2024 на суму 5002 грн, серпень 2024 на суму 61 грн;
7) пп. «г» п. 198.5 ст. 198, п.201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, а саме відсутня реєстрація податкових накладних в ЄРПН на загальну суму обсягу постачання (без податку на додану вартість) 2746730,68 грн;
8) п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме несвоєчасно зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в ЄРПН;
9) п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено самостійно визначене податкове зобов`язання з ПДВ;
10) п.п.1.1, п.п.1.2, п.п.1.4,п.п1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) у результаті чого занижено податкове зобов`язання по військовому збору у сумі 27026,33 грн, в т.ч. 9056,42 грн за 2019 рік, 7561,75 грн за 2020 рік, 1587,10 грн, за 2021 рік, 5060,14 грн за 2022 рік, 3760,92 грн за 2023 рік; 
11) п.п. 226.3, п.п. 226.7, п.п. 226.9 ст.226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (зі змінами та доповненнями), а саме реалізація у 4 місцях алкогольних напоїв, що вважаються не маркованими (без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку) на суму 44262,80 грн;
12) п.57.1 ст.57, п.п.222.3.1 п.222.3 ст.222 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755–VI зі змінами та доповненнями, а саме несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктам господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за грудень 2023 по Кременчуцькій ТГ Полтавської області, що свідчить про неналежне виконання податкового обов`язку зі сплати в повному обсязі сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк; 
13) п.7 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР в редакції Закону України від 01.06.2000 №1776-ІІІ із змінами та доповненнями, а саме встановлено не подання до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані в перевіряємому періоді з 01.01.2019 по 31.12.2024;
14) порушено п.1, п. 2 ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995 №265/95-ВР в редакції Закону України від 01.06.2000 №1776-ІІІ із змінами та доповненнями, а саме проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями, що призвело до не забезпечення розрахункових операцій на повну суму покупки та невидачі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій на загальну суму 253533,50 грн. в перевіряємому періоді з 01.01.2019 по 31.12.2024;
15) пп. 20.1.6, 20.1.14 п. 20.1 ст. 20, п. 85.2, п. 85.4, п. 85.8 ст. 85 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме ненадання на запит контролюючого органу первинних документів/копій документів під час проведення документальної перевірки.
ФОП ОСОБА_1 не погоджуючись з висновками акта перевірки, направлено на адресу ГУ ДПС у Полтавській області заперечення. Враховуючи всі аргументи та зауваження, які були наведені ФОП ОСОБА_1 в запереченні на акт перевірки, висновки акта від 17.10.2025 № 15007/16-31-24-05-01/1497302540 в частині заниження ПДВ за грудень 2019 у сумі 10834,00 грн та відсутності реєстрації податкової накладної в ЄРПН на загальну суму обсягу постачання за грудень 2019 у сумі 54166,67 скасовано, в іншій частині – залишено без змін, а заперечення частково задоволено
Головним управлінням Державної податкової служби в Полтавській області на підставі вказаного акту, з урахуванням висновків за наслідками розгляду заперечень, 20 листопада 2025 року винесено податкові повідомлення-рішення:
№ 00178682405, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 377948,40 грн, з них: за податковим зобов`язанням - 324315,96 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 53632,44 грн;
№ 00178592405, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 31495,70 грн, з них: за податковим зобов`язанням - 27026,33 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 4469,37 грн;
№ 00178712405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 510 грн;
№ 00178722405, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок (за затримку на 3 календарних днів сплати) на загальну суму 65 копійок, з них: за податковим зобов`язанням - 62 копійки та за штрафними (фінансовими) санкціями - 03 копійки
№ 00178642405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, за несвоєчасну реєстрацію в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування в розмірі 26,59 грн;
№ 00178662405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за відсутність реєстрацій податкових накладних в розмірі 87434,73 грн;
№ 00178692405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 380112,45 грн;
№ 00178562405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 81764 грн;
№ 00178652405, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1033776,25 грнк, з них: за податковим зобов`язанням - 827021 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 206755,25 грн;
№ 00178572405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 24000 грн;
№ 00178532405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 24000 грн;
№ 00178582405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 24000 грн;
№ 00178622405, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків чи їх копій при здійсненні податкового контролю в розмірі 1020 грн;
а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-00178602405 зі сплати з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 396386,09 грн;
Рішення № 00178612405 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 147725,60 грн;
Рішення № 00178632405 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на загальну суму 170 грн /а.с. 79-114, т.2/.
Позивач звернувся до суду з даним позовом, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.11.2025:
№ 00178652405 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 535492,77 грн, з них: за податковим зобов`язанням — 428394,22 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями – 107098,55 грн; № 00178662405 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за відсутність реєстрацій податкових накладних в розмірі 81915,30 грн, № 00178692405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 380112,45 грн; № 00178572405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 24000 грн; № 00178532405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 24000 гривень; № 00178582405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 24000 грн; № 00178562405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 81764 грнь; № 00178622405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1020 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).
Надаючи оцінку податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.11.2025 № 00178652405 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 535492,77 грн, з них: за податковим зобов`язанням — 428394,22 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями – 107098,55 грн, а також № 00178662405 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за відсутність реєстрацій податкових накладних в розмірі 81915,30 грн суд виходить з наступного. 
Статтею 14 ПК України надано визначення наступних понять:
- господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36);
- податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (підпункт 14.1.181);
- розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому (підпункт 14.1.231).
Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено статтею 198 ПК України.
Згідно з підпунктом “а” пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. 
Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. 
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. 
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. 
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
За приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Так, ФОП ОСОБА_1 протягом перевіряємого періоду відображено придбання будівельних матеріалів та господарських товарів в істотних обсягах у ПАТ "Гірник" (13928815), ТОВ"ПРИВАТІНВЕСТ" (21550555), ТОВ "ДІВАЛЬ" (34451034), ПП "ПОЛО-ІНВЕСТБУД" (35026677), КФ ТОВ "ВСК "Фростленд" (35068460), ТОВ "МЕТПРОФТОРГ" (37324609), ТОВ "МАГНИТТОРГ" (37468852), ТОВ "МІАЛ КАБЕЛЬ КОМПАНІ" (37875584), ТОВ "КОМПАНІЯ ХОЛОД" (39001373), ТОВ "АСТ-СВІТЛОТЕХНІКА" (39393590), ТОВ "ЕЛЕКТРОСВІТ ПЛЮС" (40115098), ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОМОВОЙ" (40515472), ТОВ "ДАКО-ГРУП ЛТД", ПОЛТАВСЬКА ФІЛІЯ ТОВ "ДАКО-ГРУП ЛТД" (40810967), ТОВ "ПОЛО-ІНВЕСТБУД" (43717167), ТОВ "Надін-Н1" (44491686), ОСОБА_2 (2398012599) на загальну суму обсягу постачання 2677998,87 грн., ПДВ 535599,77 грн. 
В акті перевірки вказано, що у ході перевірки встановлено, що ФО-П ОСОБА_1 у періоді, що перевірявся здійснювалося придбання групи товарів у значних обсягах, які не використовувалися в господарській діяльності подальша реалізація відповідно до даних ЄРПН та виторгів РРО/ПРРО зареєстрованих за місцем здійснення підприємницької діяльності не здійснювалася.
Всі ці податкові накладні були зареєстровані контрагентами позивача - постачальниками (продавцями) в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується відповідачем.
Жодних зауважень щодо оформлення наданих до перевірки позивачем договорів, первинних документів бухгалтерського обліку, розрахункових документів у контролюючого органу немає.
Позивачем на підставі вказаних податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, включено суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів, про що зазначено в Акті перевірки та не заперечується учасниками справи.
Відповідач ГУ ДПС у Полтавській області не заперечує правомірність включення позивачем сум податку на додану вартість на підставі податкових накладних по взаємовідносинах із вказаними вище контрагентами до податкового кредиту ФОП ОСОБА_1 відповідних податкових періодів, відповідачем не встановлено порушення в частині завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ по податковим накладним із вказаними контрагентами, контролюючий орган не ставить під сумнів товарний характер господарських операцій з придбання позивачем будівельних матеріалів та інструментів.
Натомість, висновки акту перевірки ґрунтуються на тому, що перевіркою не встановлено подальшої реалізації та/або їх використання у господарській діяльності платника, наявності товару на залишках, у зв`язку з чим податковий орган вважає, що позивач повинен був скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду (конкретну дату ГУ ДПС у Полтавській області не вказує) і зареєструвати в ЄРПН в терміни, встановлені ПК України для такої реєстрації податкових накладну за товарами, придбаними з податком на додану вартість, оскільки такі товари призначаються для використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ в оскаржуваній суми та відповідно нарахування штрафних санкцій не своєчасну реєстрацію податкових накладних по таких товарах.
У позовній заяві позивач пояснив, що товарно-матеріальні цінності придбавались ФО-П ОСОБА_1 виключно з метою здійснення господарської діяльності (використання за призначенням, з метою використання в господарській діяльності, зокрема для ремонту приміщень за місцями торгівлі або для подальшої реалізації).
У постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №826/21979/15 викладено такі висновки щодо застосування норм права: "Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Отже, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.
За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
В той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.
Проте із визначеного в Податковому кодексі України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.".
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, основним видом економічної діяльності позивача є 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджується випискою та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /а.с. 22, т.1/.
Цей клас включає роздрібну торгівлю широким асортиментом товарів, в якому переважають продукти харчування, напої або тютюнові вироби: діяльність неспеціалізованих магазинів, які, крім основної торгівлі продуктами харчування, напоями або тютюновими виробами, також здійснюють торгівлю рядом інших товарів, таких як одяг, меблі, побутові прилади, залізні вироби, косметичні засоби тощо.
У перевіряємому періоді позивач фактично здійснювала такий вид економічної діяльності як 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що зафіксовано самим контролюючим органом у акті перевірки.
За перевіряємий період Позивач здійснював свою діяльність у 4 (чотирьох) магазинах (зазначено в п.1.8. Акту на стор.4-5), де здійснювалась роздрібна реалізація товарів.
Всі магазини у яких здійснював господарську діяльність Позивач, не належали йому на праві власності, а перебували на праві користування відповідно до Договорів оренди (даний факт не заперечується ревізором, перелік Договорів оренди приміщень наведено в тому ж п. 1.8. Акту на стор. 4-5). Згідно вказаних договорів до обов`язків орендаря відносилось зокрема проведення їх поточних ремонтів.
Будівельні матеріали придбавались ФОП ОСОБА_1 з метою їх використання в ході проведення ремонтних робіт по орендованим приміщенням магазинів в межах здійснення господарської діяльності.
Частиною 1 статті 776 Цивільного кодексу України встановлено, що поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, поточний ремонт мав здійснюватися за рахунок позивача як орендаря нежитлових приміщень.
Таким чином, описані вище господарські операції з придбання будівельних матеріалів та інструментів здійснені позивачем за наявності розумних економічних причин (ділової мети), тобто є такими, що вчинені в межах господарської діяльності, оскільки спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту, зокрема, на створення умов для приросту та збереження активів платника в майбутньому. 
Позивач мав намір отримати відповідний економічний ефект, тобто господарські операції теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) передбачають можливість приросту та збереження активів.
Суд зазначає, що для підтвердження права платника на формування податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання, у зв`язку з чим твердження відповідача є безпідставним та таким, що не ґрунтується на приписах ПК України.
Суд зауважує, що ділова мета існує не лише при фактичній наявності економічного ефекту, а й при діяльності платника щодо створення умов для настання такого ефекту в майбутньому. 
Таким чином, те, що придбані позивачем товари не використані на дату закінчення перівіряємого періоду не є безумовною підставою для невизнання такої діяльності господарською.
Факт наявності товарів на складі станом на час закінчення перевірки позивач підтверджує відомість залишків (будівельних матеріалів та інструментів) станом на 31.12.2024 рік.
Наведені обґрунтування разом із відомістю надавалися контролюючому органу разом із запереченнями на акт перевірки, тобто є частиною матеріалів перевірки але безпідставно відхилені відповідачем.
Контролюючим органом Головним управлінням ДПС у Полтавській області під час проведення перевірки не досліджувалося, за якою саме подією були виписані податкові накладні, перелік яких зазначено в акті перевірки, перевіряючими не було з`ясовано, за якою саме подією позивачем віднесено суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту за кожною окремою податковою накладною (за датою списання коштів з рахунку платника податку в банку чи за датою отримання платником податку товарів), відповідач не здійснював запитів виробнику та не надав до суду належних документів, що підтверджують строк придатності кожного з товарів, який (строк) встановлюється виробником продукції та зазначається на етикетці, упаковці або в інших документах, доводи відповідача про закінчення строку придатності товару є виключно припущенням перевіряючих, яке не доведене належними, допустимими та достовірними доказами, перевіряючими не було встановлено дат фактичного отримання позивачем товарів, зазначених у податкових накладних, зважаючи на те, що податкові накладні можуть складатися за першою подією виникнення податкового зобов`язання, що виникає, не тільки в дату відвантаження товару, але й у дату зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню (п.п. "а" п. 187.1 ст. 187 ПК України), а суми ПДВ на підставі таких податкових накладних відносяться покупцем до податкового кредиту за датою списання коштів з рахунку платника податку в банку після реєстрації податкової накладної, а не за датою отримання товарів платником податку.
Суд зазначає, що пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відтак, платник податку має право включити суми ПДВ до складу податкового кредиту незалежно від того, чи придбані товари почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду.
Більш того, податковий орган і не ставить під сумнів правомірність включення позивачем сум ПДВ по зазначеним вище податковим накладним до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів.
Верховний суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в Постанові від 07.12.2022 у справі №200/6156/20-а дійшов наступних висновків:
«При цьому суд не може обмежити право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.
Право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів».
У постанові від 08 вересня 2019 року у справі N 802/1069/13-а Верховний Суд також зауважував, що обставина порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, щодо надання після початку перевірки всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, не означає, що такий платник не має права додатково їх надати до прийняття відповідного рішення й, при цьому, не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, при прийнятті рішення, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.
Проте, всупереч наведеним нормам права та висновкам викладеним Верховним судом у Постановах в зазначених справах відповідачем не враховані надані позивачем в порядку пункту 86.7 статті 86 ПК документи.
Суд звертає увагу, що відповідно до наданого відповідачем запиту №1 від 22.09.2025 під час проведення перевірки, ним не було сформульовано вимогу про надання документів на підтвердження наявності будівельних матеріалів (із зазначенням конкретного їх переліку) на залишку, тому ревізору були надані всі первинні документи на підтвердження здійснення позивачем господарських операцій з їх придбання.
Крім того, в запиті зокрема містилася вимога про надання результатів інвентаризації. Хоча проведення інвентаризації передбачено Законом України від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», дія якого на Фізичних осіб-підприємців не розповсюджується.
Відповідно і Положення «Про інвентаризацію активів та зобов`язань», що затверджено Наказом Міністерства фінансів України № 879 від 02.09.2014, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1365/26142 30 жовтня 2014 р., яким визначено порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів також на ФО-П не розповсюджується.
Як стверджується позивачем та не спростовано відповідачем, фізичні особи-підприємці можуть проводити інвентаризацію за власною ініціативою, у тому числі вибірково, на свій власний розсуд і відповідно створювати комісії та видавати накази на проведення інвентаризації обов`язку у ФОПів не має. Отже вимога ревізора надати щорічні інвентаризаційні відомості була безпідставною.
Так, порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку затверджений наказом Міністерства фінансів України 03.09.2021 №496 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за №1411/37033 (далі – Порядок № 496), що набрав чинності 26.11.2021.
До 26.11.2021 порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, які знаходилися на загальній системі оподаткування, був відсутній та законом не було встановлено обов`язку окремого ведення обліку запасів товарів такою категорією платників податків.
Пунктом 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218 (чинного з 18.10.2013 до 16.07.2021, надалі - Порядок №481) було передбачено, що відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу України (далі - Кодекс) фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.
Відповідно до пункту 6 Порядку №481 самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку: 1) у графі 1 зазначається дата запису; 2) у графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг); 3) у графі 3 вказується сума повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) та/або повернутої передплати; 4) графа 4 розраховується як різниця між отриманим доходом від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності (графа 2) та сумою повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) (графа 3); 5) у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг; 6) у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня; 7) у графі 7 відображається сума витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці найманих осіб, понесені у звітному місяці; 8) у графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема, витрати на сплату послуг, зв`язку, орендних та комунальних платежів тощо; 9) у графі 9 зазначається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності (графи 6, 7, 8).
Отже, Порядок №481 не передбачав внесення окремо до Книги обліку доходів і витрат відомостей про залишки товарів. Водночас, визначав, що записи до цієї Книги здійснюються саме на підставі первинних документів. Таким чином, і перевірка цих відомостей мала б здійснюватися контролюючим органом шляхом перевірки первинних документів, тоді як з акта перевірки слідує, що відповідачем здійснено таку перевірку виключно на підставі податкових накладних.
Відповідно до пункту 1 Порядку №496, що набрав чинності 26.11.2021, цей Порядок визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.
Пунктом 2 Порядку №496 передбачено, що у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи; первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.
Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.
У первинних документах, що засвідчують знищення, втрату або використання товарів на власні потреби, зазначається вартість товару за ціною придбання, підтвердженою обліком товарів, визначеним цим Порядком, та не зазначаються реквізити постачальника і отримувача товару;
місце продажу (господарський об`єкт) - стаціонарний або будь-який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, де здійснюються розрахункові операції під час продажу товарів (надання послуг);
місце зберігання - стаціонарний або будь-який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, земельна ділянка, де зберігаються товарні запаси, що належать ФОП;
товарні запаси - сукупність товарів, що утримуються ФОП для подальшого продажу (надання послуг).
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.
ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.
Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
Таким чином, облік товарних запасів з 26.11.2021 здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів саме на підставі первинних документів та до початку їх реалізації. 
Проте спірний товар не був реалізований позивачем і не придбавався для подальшої реалізації, а як наголошувалося під час перевірки, придбавався з метою використання в господарській діяльності для здійснення ремонту приміщень в яких здійснюється основна діяльність позивача.
Крім того, наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 за № 1365/26142, затверджено Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, яке визначає порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів. Це Положення застосовується юридичними особами, створеними відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також представництвами іноземних суб`єктів господарської діяльності.
Таким чином, у позивача – фізичної особи-підприємця не було законодавчо встановленого обов`язку проводити інвентаризацію активів і зобов`язань та оформлення її результатів та не було обов`язку внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів, оскільки спірний товар не був реалізований позивачем.
При цьому за визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинний документ – документ, який містить відомості про господарську операцію.
Частиною першою статті 9 цього Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Частиною другою статті 9 цього Закону встановлено, що первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, первинний документ – це документ, який має такі обов`язкові реквізити як: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, містить відомості про господарську операцію та підтверджує факт здійснення такої господарської операції.
Водночас, податкова накладна не є первинним документом бухгалтерського обліку, а тому не може підтвердити факт отримання товару, оскільки не містить реквізитів, які в силу статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є обов`язковими для первинного документу, та можуть підтвердити дату проведення господарської операції, посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Натомість, податкова накладна складається на дату виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, якою вважається дата, що припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню (в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку) або дата відвантаження товарів (для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку).
Так, відповідно до пунктів 201.1, 201.2 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.
За визначенням підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Дата виникнення податкових зобов`язань визначена статтею 187 ПК України, відповідно до пункту 187.1. якої датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Суд звертає увагу, що контролюючим органом під час перевірки наявності чи відсутності у позивача товарних запасів взагалі не досліджувалися первинні документи, а висновки про залишки товарів сформовані виключно за результатом опрацювання перевіряючими податкових накладних, складених та зареєстрованих в ЄРПН контрагентами-продавцями товарів.
Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що позивачем було включено до складу витрат за перевіряємий період витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою-підприємцем, витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації, витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПК України, або документально не підтверджені витрати.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Всі податкові накладні були зареєстровані контрагентами позивача - постачальниками (продавцями) в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Позивачем на підставі вказаних податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, включено суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів.
В акті перевірки не зазначено зауважень щодо оформлення договорів, первинних документів бухгалтерського обліку, розрахункових документів.
Як слідує зі змісту акта перевірки, ГУ ДПС у Полтавській області не ставить під сумнів товарний характер господарських операцій з придбання позивачем будівельних матеріалів.
Висновки акта перевірки ґрунтуються на тому, що перевіркою не встановлено подальшої реалізації та/або їх використання у господарській діяльності платника, наявності товару на залишках, у зв`язку з чим податковий орган вважає, що позивач повинен був скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду (конкретну дату ГУ ДПС у Полтавській області не вказує) і зареєструвати в ЄРПН в терміни, встановлені ПК України для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами, придбаними з податком на додану вартість, оскільки такі товари призначаються для використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Відповідач вважає, що позивач придбав з одночасним включенням ПДВ до складу податкового кредиту вказані вище товарно-матеріальні цінності, які використані в операціях, що не є господарською діяльністю.
Також, контролюючим органом наголошено, що відповідно до п.п. “Г” п. 198.5 ст. 198 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями) платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Водночас, ні в акті перевірки, ні в розрахунку штрафних санкцій за відсутність реєстрації в ЄРПН податкових накладних відповідачем не наведено переліку цих податкових накладних та термінів, у які ці податкові накладні повинні бути зареєстровані.
Суд погоджується з доводами позивача, що відповідачем в акті документальної перевірки не дотримано вимог, визначених у Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерством фінансів України №727 від 20.08.2015 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за №1300/27745 (у редакції, чинній на час складання акта перевірки), у пункті 5 розділу ІІ якого наведено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
Суд наголошує на тому, що незважаючи на те, що акт податкової перевірки не є самостійним предметом судового оскарження, він є одним із доказів в адміністративній справі про визнання протиправним рішення контролюючого органу, прийнятого за наслідками проведеної перевірки. Текст акта перевірки повинен деталізовано відображати зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень та відповідати встановленим висновкам про вчинене платником податків порушення. Описова частина акта перевірки повинна бути сформульована таким чином, щоб платник податків міг зрозуміти в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення та, заперечуючи проти встановлених у висновках акта перевірки порушень, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення, мав змогу подати заперечення проти акта перевірки чи звернутися до суду з позовом про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу.
Про обов`язок деталізувати зміст виявлених порушень та необхідність відповідності такого опису вказаним висновкам про вчинене в акті перевірки акцентує увагу в численних рішеннях і Верховний Суд, зокрема, у постанові від 26.06.2023 у справі №815/6819/14.
Так, акт перевірки має стислий зміст та не охоплює виклад всіх обставин у цій частині, що відповідно до вимог Порядку №727 ставиться у вимогу до акта документальної перевірки.
Згідно з пунктом 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Разом з тим, описані вище господарські операції вчинені позивачем з метою здійснення господарської діяльності платника податку та мають розумну економічну причину, про що зазначено вище.
Відповідачем не надано до суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження існування будь-якої з обставин, з якою пункт 198.5 статті 198 ПК України, у тому числі п.п. "г", пов`язує виникнення у платника податку обов`язку скласти і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до норм Податкового кодексу України № 275 5-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями:
п. 201.1 ст. 201 на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим кодексом термін.
Враховуючи спростування позивачем наявності факту заниження зобов`язання з ПДВ по операціям з придбання будівельних матеріалів та інструментів, випливає і відсутність у Позивача обов`язку реєструвати податкові накладні в ЄРПН на суму цього ПДВ.
Виходячи з викладеного, відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не доведено фактів порушення позивачем п.п. 14.1.36, 14.1 231 п. 14.1 статті 14, п. 44.1 ст. 44, п. 187.1 ст. 187, п.п. "г" п. 198.5, п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, а саме заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 428394,22 грн та відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН на суму обсягів постачання, за які до позивача в частині застосовано штрафні санкції на підставі пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Полтавській області форми "ПН" від 20 листопада 2025 року №00178662405 в розмірі 81915,30 грн, а також збільшено позивачу грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковими зобов`язаннями в розмірі 428394,22 грн та за штрафними (фінансовими ) санкціями (штрафами) в розмірі 107098,55 грн податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Полтавській області форми "Р" від 20 листопада 2025 року №0017865405.
Відтак, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.11.2025 № 00178692405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 380112,45 грн, суд виходить з наступного. 
У ході перевірки встановлено проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями (таблиця на ст. 158-172 акта перевірки).
Форма та зміст розрахункового документа встановлені Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 (із змінами, внесеними наказами Міністерства фінансів України від 18.06.2020 № 306 та від 08.06.2021 № 329) (далі – Положення № 13). 
Пунктом 2 розд. ІІ Положення № 13 встановлено, що фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою № ФКЧ-1 (додаток 1 до Положення № 13) має містити обов`язкові реквізити, зокрема, такі як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої. 
Установлені в Положенні № 13 вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий (п. 3 розд. І Положення № 13). 
Відповідно до норм Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995 №265/95-ВР в редакції Закону України від 01.06.2000 №1776-ІІІ із змінами та доповненнями:
Стаття 3. Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий. 
Відповідальність передбачена у вигляді фінансової санкції згідно з п. 1 ст. 17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995 №265/95-ВР в редакції Закону України від 01.06.2000 №1776-ІІІ із змінами та доповненнями.
Отже, враховуючи вищезазначене, контролюючий орган прийшов до висновку, що ФОП ОСОБА_1 порушено п.1, п. 2 ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995 №265/95-ВР в редакції Закону України від 01.06.2000 №1776-ІІІ із змінами та доповненнями, а саме проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями, що призвело до не забезпечення розрахункових операцій на повну суму покупки та невидачі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій. 
Спростовуючи наведене, суд наголошує на наступному.
Відповідальність за порушення вимог цього закону встановлена статтею 17 Закону №265/95-ВР, за пунктом 1 якого за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону №265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за №220/28350 (далі Положення №13).
Відповідно до пункту 1 розділу I Положення №13, визначено форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів / електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.
Згідно з пунктом 2 розділу 2 Положення №13 визначено обов`язкові реквізити фіскального касового чека на товари (послуги), який повинен містити, в тому числі: код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7); цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9).
Пунктом 3 розділу І Положення №13 визначено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів.
У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.
Відповідно до пункту 2 розділу II Положення № 13 фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема, код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7); цифрове значення штрихового коду товару (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством, а у разі непередбачення - за бажанням платника) (рядок 8); цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9) (редакція цього рядка змінена у 2024 році (тобто після перевіряємого періоду) на таку редакцію цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на алкогольні напої або унікальний ідентифікатор електронної марки акцизного податку, або серійний номер електронної марки акцизного податку (зазначаються у випадках, передбачених законодавством) (рядок 9).
Наказом Міністерства фінансів України від 08.06.2021 №329 "Про затвердження Змін до Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних документів" внесено зміни до форми та змісту розрахункових документів, зокрема:
- до 01.10.2021 вимоги до форми і змісту розрахункових документів в частині цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої не поширюються на розрахункові документи, що створюються реєстраторами розрахункових операцій, версії внутрішнього програмного забезпечення яких включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій до дня набрання чинності цим наказом;
- до 01.10.2021 реєстратори розрахункових операцій, версії внутрішнього програмного забезпечення яких включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, за наявності технічних можливостей мають бути доопрацьовані їх виробниками (постачальниками) відповідно до статті 12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" з метою забезпечення можливості виконання всіх вимог до форми і змісту розрахункових документів, відповідно до цього наказу.
Отже, з 01.10.2021 цифрове значення штрихованого коду марки акцизного податку є обов`язковим реквізитом фіскального касового чека, проте, такий реквізит у фіскальному касовому чеку може бути відображений лише при продажу алкогольних напоїв, маркованих акцизними марками нового зразка, які мають штрих-код.
Таким чином, доводи контролюючого органу, що при продажу алкогольних напоїв за перевірений період позивач мав обов`язок друкувати рядок 9 на фіскальному чеку (цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої), є безпідставними.
Цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (рядок 9), як встановлено пунктом 2 розділу ІІ Положення №13, має зазначатися у фіскальному чеку у випадках, передбачених чинним законодавством, що прямо передбачено Положенням.
Однак, чинне законодавство не зобов`язує суб`єкта господарювання зазначати на розрахункових документах серію та номер марки акцизного податку при продажу алкогольних напоїв, що марковані марками старого зразка.
При цьому суд враховує, що описані в акті перевірки порушення у відповідній частині мали місце протягом січня - червня 2022 року, з урахуванням чого доводи представника позивачки про реалізацію алкогольних напоїв, маркованих марками старого зразка, суд визнає слушними.
Фактично описуючи наявність порушення, що оскаржується, ревізор допускає аналогічні помилки, не проводить жодних дій з метою реальної перевірки наявності порушень при продажу підакцизних (алкогольних) товарів, а зводить все лише до суб`єктивної оцінки обставин, оскільки акт перевірки не містить відомостей, яке акцизне маркування було наявне на алкогольних напоях, що реалізував позивач: старого чи нового зразка.
Відповідач під час проведення перевірки позивача не виокремлював алкогольні напої, що марковані акцизними марками попереднього (старого) зразка (без штрихового коду), та які були реалізовані в межах придатності такого напою до споживання позивачем, та алкогольні напоїв з акцизними марками із зазначенням штрихового коду.
Верховний Суд у постанові від 30.04.2025 у справі №160/7727/24 дійшов таких висновків:
"Марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів (підпункт 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 лютого 2020 року №74 "Деякі питання маркування алкогольних напоїв" затверджені марки акцизного податку для алкогольних напоїв нового зразка, які запроваджені в обіг з 01 травня 2020 року.
При цьому, марки акцизного податку для алкогольних напоїв попереднього зразка, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року №296 та перебували в обігу з 01 липня 2015 року, не мали штрих-коду та QR-коду. Такі марки продовжували перебувати в обігу після 01 травня 2020 року відповідно до положень абзаців четвертого, шостого частини четвертої статті 11 Закону Закон №481/95-ВР, згідно з яким у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання. При цьому, алкогольні напої та тютюнові вироби, вироблені в Україні або імпортовані в Україну до набрання чинності внесеними відповідним законом змінами щодо маркування, знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.
Таким чином, на дату початку дії змін до Положення №13 у частині обов`язкового відображення у фіскальному чеку цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку для алкогольних напоїв (01 жовтня 2021 року) в обігу перебували алкогольні напої, марковані акцизними марками, введеними в обіг з 01 липня 2015 року (без штрихових кодів), та акцизними марками нового зразка, введеними в обіг 01 травня 2020 року (з нанесеним штриховим кодом).
Тобто з 01 жовтня 2021 року цифрове значення штрихованого коду марки акцизного податку є обов`язковим реквізитом фіскального касового чека, проте такий реквізит у фіскальному касовому чеку може бути відображений лише при продажу алкогольних напоїв, маркованих акцизними марками нового зразка, які мають штрих-код.
Водночас, судами попередніх інстанцій встановлено, що акт перевірки не містить відображень, яке акцизне маркування було наявне на алкогольних напоях, що реалізував позивач, старого чи нового зразка, тому доводи контролюючого органу, що при продажу алкогольних напоїв за перевірений період позивач мав обов`язок друкувати рядок 9 на фіскальному чеку (цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої), є безпідставними.
Цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (рядок 9), як встановлено пунктом 2 розділу ІІ Положення, має зазначатися у фіскальному чеку у випадках, передбачених чинним законодавством, що прямо передбачено Положенням.
Однак чинне законодавство не зобов`язує суб`єкта господарювання зазначати на розрахункових документах серію та номер марки акцизного податку при продажу алкогольних напоїв, що марковані марками старого зразка.
У положеннях ПК України серед основних засад податкового законодавства передбачено принцип презумпції правомірності рішень платника податків, суть якого зводиться до того, що у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Відповідач під час проведення перевірки позивача не виокремлював алкогольні напої, що марковані акцизними марками попереднього (старого) зразка (без штрихового коду), та які були реалізовані в межах придатності такого напою до споживання позивачем, та алкогольні напоїв з акцизними марками із зазначенням штрихового коду.
В аспекті викладеного, суди попередніх інстанцій обґрунтовано звернули увагу, що алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць мають тривалий або необмежений термін придатності, тому можуть перебувати в обігу протягом великого проміжку часу, зберігатися на складах оптових чи роздрібних торговців та стояти на полицях магазинів.
Отже, суди правильно визнали недоведеними належними та допустимими доказами порушення позивачем пункту 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР".
Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене вище, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області № 00178692405 від 20.11.2025, згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” в розмірі 380112,45 грн прийнято відповідачем не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Надаючи оцінку податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.11.2025 № 00178572405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 24000 грн; № 00178532405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 24000 гривень; № 00178582405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 24000 грн, суд виходить з наступного. 
В межах проведеної перевірки контролюючим органом за результатами вибіркового аналізу маркування алкогольних напоїв встановлено факти реалізації алкогольних напоїв з марками акцизного податку, що дублюються та/або марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого КМУ від 27.12.2010 №1251, відповідно до якого здійснюються маркування алкогольних напоїв.
У зв`язку з чим, згідно підпункту 11 пункту 2 статті 73 Закону №3817-IX застосовані штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пунктів 226.3, 226.7, 226.9 статті 226 ПК України та абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР.
Згідно з підпунктами 14.1.107, 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою, пачку (упаковку) тютюнового виробу чи ємність (упаковку) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.
Відповідно до пункту 226.1 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.
Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів (пункт 226.2 статті 226 ПК України).
Так, пунктом 226.3 статті 226 ПК України визначено, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 226.7 статті 226 ПК України кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, відповідно до пункту 20 якого маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва, тютюнових виробів, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється виробниками зазначеної продукції.
Вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої, тютюнові вироби, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідини, що використовуються в електронних сигаретах, у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, а також алкогольні напої з марками, що мають пошкодження, перелік яких наведено у пункті 20.
Згідно з пунктом 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані, зокрема: алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, з підробленими марками акцизного податку;
алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;
вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари;
алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.
Пунктом 226.11 статті 226 ПК України встановлено, що ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, забороняються.
Суд враховує, що у період, за який відповідачем в акті перевірки зафіксовано факт реалізації алкогольних напоїв (з січня 2022 року по травень 2023 року) основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України були визначені Законом №481/95-ВР.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону №481/95-ВР, маркування алкогольних напоїв (крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті), які реалізуються в Україні, здійснюється відповідно до Закону України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом, та має містити таку інформацію: загальна та власна назви виробу; найменування та місцезнаходження оператора ринку харчових продуктів, відповідального за інформацію про алкогольний напій, а для імпортованих алкогольних напоїв - найменування та місцезнаходження імпортера (у разі зміни найменування виробника у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство виробник має право зазначати на етикетці своє попереднє найменування протягом 18 місяців з дня зміни його найменування у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство); знак для товарів і послуг; географічна назва місця виготовлення виробу, якщо найменування виробника не відображає місця розташування суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво); вміст спирту (% об.); місткість посуду; вміст цукру.
Штриховий код повинен бути нанесений на видиму сторону етикетки, або контретикетки, або пляшки (іншого посуду).
На видимій стороні етикетки, або контретикетки, або корка, або пляшки (іншого посуду) виробу повинні бути зазначені дата виготовлення виробу, код суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та номер ліцензії на виробництво.
Розлив алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, здійснюється у виготовлену із матеріалів, дозволених до контакту з алкогольними напоями, скляну тару, бляшанки із харчового алюмінію, а також у сувенірні пляшки та художньо оформлений посуд із скла чи глазурованої кераміки. Розлив алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, з вмістом спирту етилового понад 8,5 % об`ємних одиниць здійснюється виключно у тару (посуд) місткістю 0,05 л, 0,1 л, 0,18 л, 0,2 л, 0,25 л, 0,275 л, 0,33 л, 0,35 л, 0,37 л, 0,375 л, 0,4 л, 0,45 л, 0,5 л, 0,61 л, 0,7 л, 0,75 л, 1,0 л і більше.
Продукція, призначена для експорту, розливається у тару та маркується згідно з умовами відповідної угоди на експорт.
Своєю чергою, з 27.07.2024 набрав чинності Закон №3817-IX, відповідно до пункту 2 розділу VII якого Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" і Постанова Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами", втрачають чинність з 1 січня 2025 року, крім статті 8 Закону, яка діє до дня набрання чинності та введення в дію статті 33 цього Закону; положення Закону до дня втрати ним чинності застосовуються в частині, що не суперечить положенням цього Закону.
Пунктом 7 зазначеного розділу передбачено, що Кабінет Міністрів України зобов`язано протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити розроблення та затвердження нормативно-правових актів, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 11 частини другої статті 73 Закону №3817-IX до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: виробництво та/або зберігання, та/або транспортування, та/або реалізація фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без паперових марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими паперовими марками акцизного податку (крім випадків, передбачених законодавством, та випадків, якщо маркування марками акцизного податку таких алкогольних напоїв не передбачено зовнішньоекономічним договором (контрактом) - 200 відсотків вартості таких товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
Відповідно до частини третьої статті 73 Закону №3817-IX податкові органи застосовують та стягують фінансові санкції у вигляді штрафів, передбачені частиною другою (крім пунктів 3, 6, 24) цієї статті, у порядку, визначеному Податковим кодексом України.
Суд зазначає, що при проведенні перевірки та складенні акта за її результатами, відповідач керувався саме положеннями Закону №481/95-ВР, у тому числі фіксуючи порушення позивачем відповідних положень такого Закону.
Однак, при складенні спірних податкових повідомлень-рішень відповідач застосував фінансові санкції, передбачені пунктом 11 частини другої статті 73 Закону №3817-IX.
При цьому, на дату складення податкових повідомлень-рішень відсутні відомості щодо приведення Кабінетом Міністрів України своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.
Відповідно до статті 17 Закону №481/95-ВР відповідальність за виробництво та/або зберігання, та/або транспортування, та/або реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що; використовуються в електронних сигаретах; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими паперовими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару (продукції), але не менше 17000 гривень.
Тоді як, відповідно до пункту 11 частини другої статті 73 Закону №3817-IX до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: виробництво та/або зберігання, та/або транспортування, та/або реалізація фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без паперових марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими паперовими марками акцизного податку (крім випадків, передбачених законодавством, та випадків, якщо маркування марками акцизного податку таких алкогольних напоїв не передбачено зовнішньоекономічним договором (контрактом) - 200 відсотків вартості таких товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
Так, встановлюючи порушення положень Закону №481/95-ВР (в межах якого відповідальність за таке порушення встановлено на рівні не менше 17000 грн), відповідач застосував фінансові санкції у вигляді штрафу, визначені відповідно до пункту 11 частини другої статті 73 Закону №3817-IX (в межах якого відповідальність за таке порушення встановлено на рівні не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, що у спірних відносинах становить 24000 грн).
Відповідно до приписів ч. 1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 №1-рп/99 визначено, що "за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього."
Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Податкового кодексу України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу.
Пунктом 1.1 ст. 1 передбачено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Преамбулою Закону №481/95-ВР встановлено, що цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.
У преамбулі Закону №3817-ІХ так само зазначено, що цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України.
Розділ V Закону №481/95-ВР та розділ ХІІІ Закону №3817-ІХ регулюють питання відповідальності за порушення його вимог та не містять жодних положень про ретроспективну дію правових норм щодо застосування заходів фінансової відповідальності. Немає у Законі й норми, яка вказує на застосування відповідного (зменшеного чи збільшеного) розміру санкції на дату виявлення порушення, а не дату його вчинення.
Враховуючи правила співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, які наведено у статті 5 ПК України, застосування фінансових санкцій, визначених у ст. 17 Закону №481/95-ВР та ст. 73 Закону №3817-ІХ, віднесено до компетенції податкових органів, проте строки сплати та їх розмір Податковий кодекс України не визначає.
Водночас порядок застосування, строки сплати та розмір фінансових санкцій, що встановлені у ст. 17 Закону №481/95-ВР, визначаються саме цим Законом та мають бути диференційовані залежно від того, у якому періоді таке порушення вчинене, зважаючи на прийняття Закону №3817-IX, що набрав чинності з 27.07.2024.
З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з доводами позивачки, що застосування до неї відповідальності на підставі статті 73 Закону №3817-IX (у розмірі 24000 грн), тобто в розмірі більшому, ніж станом на час вчинення правопорушення та на підставі норми, якої не існувало станом на час вчинення правопорушення є безпідставним та таким, що погіршує становище платника податків.
Протиправним є посилання відповідача на положення пункту 11 підрозділу 10 розділу розмірі у ХХ Податкового кодексу України до спірних правовідносин, оскільки законодавець змінив не лише розмір штрафу за відповідне порушення, а й умови настання такої відповідальності, що відповідно до статті 58 Конституції України не можуть бути застосовані до платника, а також з урахуванням того, ні в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях не зазначено про таку підставу, тобто відсутнє посилання на вказані норми, та враховуючи те, що в даному випадку ПК України не визначає розмір санкції.
Неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є одним з аспектів загальновизнаного принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, який відповідно до частини першої статті 8 Конституції України визнається і діє в Україні.
Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року в справі "Брумареску проти Румунії" зазначено, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (пункт 610). 
У Рішенні від 13 грудня 2001 року у справі "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).
Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення і в статті 7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
Європейським судом з прав людини у рішенні від 23 липня 2002 року "Справа "Компанія "Вестберґатаксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" зазначено, що загальний характер правових норм, які регулюють питання податкових штрафів, та мета стягнення, яке має водночас і запобіжний, і каральний характер, з достатньою очевидністю вказують на те, що - для цілей статті 6 Конвенції - заявники обвинувачувалися в кримінальному правопорушенні. 
Зокрема, Європейським судом з прав людини у рішенні від 23 липня 2002 року "Справа "Компанія "Вестберґатаксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" вказано, що теперішні податкові штрафи не є засобом фінансової компенсації витрат, які могли бути спричинені поведінкою платника податків. Адже головна мета відповідних положень законодавства — спонукати платника податків до виконання ним своїх юридичних обов`язків та покарати за ухиляння від них. Отже, такі стягнення мають запобіжний і каральний характер. Останній зазвичай є ознакою кримінального покарання (див. згадане вище рішення у справі “Озтюрк проти Німеччини”, с. 20, п. 53). На думку Суду, загальний характер правових норм, які регулюють питання податкових штрафів, та мета стягнення, яке має водночас і запобіжний, і каральний характер, з достатньою очевидністю вказують на те, що — для цілей статті 6 Конвенції — заявники обвинувачувалися в кримінальному правопорушенні. Про кримінальний характер правопорушення свідчить також суворість потенційного та фактичного покарання.
У вказаній справі Судом було застосовано “критерії Енгеля” для визначення випадків, коли йдеться про кримінальне обвинувачення, у розумінні Конвенції.
Отже, Європейський суд з прав людини розцінює податкові правопорушення як різновид кримінального обвинувачення для цілей застосування Конвенції.
Окрім того, суд враховує, що відповідно до абзацу двадцятого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва та/або зберігання, та/або транспортування, та/або реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими паперовими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару (продукції), але не менше 17000 гривень.
З аналізу наведених вище норм слідує, що законодавцем визначена міра відповідальності у вигляді штрафу саме, зокрема за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв, алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.
Так, немаркованими вважаються, зокрема, алкогольні напої, марковані з відхиленням від вимог Положення №1251, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 Положення №1251 або за які не сплачено або сплачено не в належному розмірі акцизний податок, а підставою для притягнення до відповідальності згідно із наведеними положеннями є ухилення від сплати акцизного податку.
Суд зауважує, що суб`єкти господарювання, які здійснюють реалізацію алкогольних напоїв, повинні додержуватись вимог абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР, статті 226 ПК України та пункту 20 Положення №1251, щодо належного маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Відповідно до абзацу двадцятого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР склад правопорушення утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.
Однак, податковий орган під час перевірки досліджував лише копії розрахункових документів з інформаційної бази ДПС України (вибірково), на підставі яких встановив факт реалізації алкогольних напоїв, маркованих з порушенням Положення №1251, зокрема, дублювання марки акцизного податку.
На переконання суду, наявність описаних в Акті перевірки фактів реалізації алкогольних напоїв з марками акцизного податку, що подвоюються, не може бути єдиною і достатньою підставою для висновку про те, що алкогольні напої є немаркованими, адже це не відповідає ознакам, визначеним у пункті 226.9 статті 226 ПК України та пункті 20 Положення №1251, і є лише припущенням контролюючого органу.
При цьому відповідач у ході проведення документальної перевірки не встановив фактичних даних, що свідчили б про відсутність марок акцизного податку на алкогольних напоях згідно переліку, що є наведений в акті перевірки, чи їх пошкодження або маркування з відхиленням від вимог Положення №1251.
Випадків, визначених пунктом 226.9 статті 226 ПК України, контролюючий орган не зафіксував. Також відповідач не надав до суду доказів несплати виробником вказаних алкогольних напоїв акцизного податку.
За наведених обставин, суд констатує, що відповідач за наслідками перевірки не встановив саме відсутність марок акцизного податку на реалізованих алкогольних напоях, їх пошкодження або підробку, несплату акцизного податку.
Як наслідок, відповідач не довів факт вчинення ФОП ОСОБА_1 податкового правопорушення, що виключає можливість застосування до неї штрафних (фінансових) санкцій.
У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог також і в цій частині.
Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.11.2025 № 00178562405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 81764 грн, суд виходить з наступного. 
Підставою для застосування такої санкції послугувало твердження контролюючого органу стосовно реалізації у 4 місцях торгівлі алкогольних напоїв, що вважаються не маркованими (без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку). 
Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону, визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (далі – Порядок № 790).
Пунктом 5 Порядку № 790 передбачено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:
акт перевірки додержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;
результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;
матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
Отже, суб`єкти господарювання, які здійснюють реалізацію алкогольних напоїв, повинні додержуватись вимог абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР, ст. 226 ПК України та п. 20 Положення № 1251, щодо належного маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Водночас, необхідною передумовою застосування до суб`єкта господарювання рішення про застосування фінансових санкцій є наявність необхідних доказів на підтвердження порушення таким суб`єктом вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Відповідно до абз. 20 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР склад правопорушення утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.
Судом встановлено, що податковий орган під час перевірки досліджував копії розрахункових документів з інформаційної бази ДПС України, на підставі яких встановив факт реалізації алкогольних напоїв, маркованих з порушенням Положення № 1251, зокрема, МАП з однаковими реквізитами.
Разом з тим, суд зазначає, що наявність описаних в Акті перевірки фактів реалізації алкогольних напоїв з марками акцизного податку, що дублюються, або не містять повних відомостей, за жодних обставин не може ототожнюватися з тим, що алкогольні напої є немаркованими, адже це не відповідає ознакам, визначеним у п. 226.9 ст. 226 ПК України та п. 20 Положення № 1251.
Суд наголошує, що відповідачем до суду не надано належних та достатніх доказів, що підтверджують відсутність марок акцизного податку на алкогольних напоях згідно переліку, що є наведений в Акті перевірки чи їх пошкодження або маркування з відхиленням від вимог Положення № 1251, в тому числі фотофіксації, детального опису пошкоджених МАП у акті перевірки чи підстав.
У свою чергу, випадків, визначених п. 226.9 ст. 226 ПК України, контролюючим органом не зафіксовано. Крім того, відповідачем не надано до суду доказів несплати виробником вказаних алкогольних напоїв акцизного податку.
Отже, відповідачем за наслідками перевірки не встановлено саме відсутність марок акцизного податку на реалізованих алкогольних напоях, їх пошкодження або підробку, несплату акцизного податку, а фактично встановлено дублювання МАП, проте це є іншим видом порушення законодавства.
Як наслідок, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.11.2025 № 00178562405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в розмірі 81764 грн підлягає визнанню протиправним та скасуванню також.
Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.11.2025 № 00178622405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1020 грн, суд виходить з наступного.
Підставою для застосування такої санкції послугували висновки контролюючого органу про ненадання платником податків у повному обсязі на запит контролюючого органу запитуваних документів.
Так, ФОП ОСОБА_1 надано письмовий запит №1 від 22.09.2025 про надання документів (копій документів) та письмових пояснень у термін до 10 год. 30 хв. 24.09.2025 щодо:
- придбання товарів (робіт, послуг) за готівкові кошти у неплатників ПДВ (видаткові накладні, ТТН, банківські виписки, акти звірки тощо);
- розрахункові документи за придбані товари (роботи, послуги) за готівкові кошти у платників ПДВ (фіскальні касові чеки, прибуткові касові ордера, тощо);
- обліку товарних запасів в розрізі найменування, кількісних та вартісних показників станом на 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 31.12.2024;
- наявності основних засобів станом на 01.01.2019 та 31.12.2024;
- проведення інвентаризації (у т.ч. річні) ТМЦ в періоді, що перевіряється, та результати таких інвентаризації;
- надання/отримання поворотної/безповоротної фінансової допомоги (позики) в періоді, що перевіряється;
- наявності залишків тютюнової продукції станом 01.01.2022 у т.ч. яким до 01.01.2022 встановлювалися і декларувалися МРЦ (сигарети без фільтру, з фільтром, сигарети, сигарили);
- детальний перелік вартості документально підтверджених витрат в структурі інших витрат за період 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024;
- розрахунки амортизаційних відрахувань за 2024 рік;
- наявність дебіторської та кредиторської заборгованості по постачальниках та покупцях станом на 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 31.12.2024;
- щодо рухомого і не рухомого майна яке приймало участь у підприємницькій діяльності в період з 01.01.2019 по 31.12.2024. Також встановлено надати для перевірки всі первинні документи щодо придбання будівельних матеріалів, побутової техніки, інструментів та ін. у ПП " АЛЛЄГРО - ОПТ" (34201283), ПП "ПОЛО-ІНВЕСТБУД" (43717167), КФ ТОВ "ВСК "Фростленд" (35068460), ТОВ "Лампада-А" (37164297), ТОВ "ТЕХНОДАР ПЛЮС" (37715539), ТОВ "МІАЛ КАБЕЛЬ КОМПАНІ" (37875584), ФОП ОСОБА_4 (2398012599), ТОВ "ЕЛЕКТРОСВІТ ПЛЮС" (40115098), ТОВ "СВІТ ІНСТРУМЕНТІВ 2009" (36345738), ТОВ "ДАКО-ГРУП ЛТД" (40810967), ТОВ "МАГНИТТОРГ" (37468852), ТОВ "АСТ- СВІТЛОТЕХНІКА" (39393590), ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДОМОВОЙ" (40515472), ТОВ "МЕТПРОФТОРГ" (37324609), ПАТ "Гірник" (13928815), ТОВ "АВА ТЕК" (40224570), ПП "ВІН-ТОРГ" (41465578), та подальше використання їх в господарській діяльності (договори, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, банківські виписки, форми ведення обліку товарних запасів, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 та інших документів, що підтверджують придбання та використання в господарській діяльності даних товарів) /а.с. 88-89, т.3/. 
Такий запит отримано 22.09.2025 о 14:12 довіреною особою ОСОБА_3 , про що свідчить відповідний підпис особи. 
Платником надано відповідь №б/н від 24.09.2025, відповідно до якої, серед іншого, зазначено:
Облік товарних запасів в розрізі найменування, кількісних та вартісних показників надати немає технічної можливості;
Проведення інвентаризації ТМЦ в періоді, що перевіряється не здійснювалось;
Придбання будівельних матеріалів, побутової техніки, інструментів та ін. у ПП «АЛЛЄГРО-ОПТ» (34201283), ПП «ПОЛО-ІНВЕСТ» (35026677), КФ ТОВ «ВСК «Фростленд» (35068460), ТОВ «Лампада-А» (37164297), ТОВ «ТЕХНОДАР ПЛЮС» (37715539), ТОВ «МіалКабель» (37875584) ФОП ОСОБА_4 (2398012599), ТОВ «МАГНИТТОРГ» (37468852),, ТОВ «ЕЛЕКТРОСВІТ ПЛЮС» (40115098), ТОВ «Світ інструментів 2009 (36345738), ТОВ «ДАКО-ГРУП ЛТД» (40810967), ТОВ «АСТ СВІТЛОТЕХНІКА» (39393590), ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОРМПАНІЯ ДОМОВОЙ» (40515472), ТОВ «МЕТПРОФТОРГ» (37324609), ПАТ «Гірник» (13928815), ТОВ «АВА ТЕК» (40224570), ПП «ВІНТОРГ» (41465578) - надано оригінали первинних документів /а.с. 90, т.3/ . 
При цьому, контролюючим органом констатовано, що до перевірки не надано товарно-транспорних накладних на перевезення вищезазначених товарів. Письмові пояснення та документальне підтвердження ФОП ОСОБА_1 щодо фактичного зберігання та/або використання в господарській діяльності придбаних 435 мішків (по 25кг) цементу, зварювальних інверторів в кількості 44 шт., газонокосарок в кількості 5 шт та тримерів ел. "Foresta" в кількості 10 шт, цвяхів будівельних в кількості 1386 кг, сіток зварювальних (армопояс) в кількості 770 шт., шпаклівки в кількості 747 мішків (25 к), газоблоків 600х200х400 в кількості 963 шт., водонагрівачів в кількості 34 шт., станцій автоматичного водопостачання в кількості 7 шт., суміші клеїв (25-30 кг) в кількості 277 мішків, насосів (теплові, відцентрові, для свердловин) в кількості 16 шт., компресорів в кількості 66 шт., прально-сушильна машина Samsung в кількості 1 шт., котлів в кількості 6 шт., фанера ламінована сіт/гл 1250х2500х9мм в кількості 59 шт, утеплювач в кількості 127,462 кв м, утеплювач для труб в кількості 70 пог.м., фен для сушіння волосся в кількості 1 шт., тостери в кількості 6 шт., граблі в кількості 15 шт, лопати в кількості 54 шт та держаки в кількості 5 шт, тачка садова 1-но колісна FORTE 120кг./142л в кількості 5 шт, оприскувачі (садові, електричні, ручні) в кількості 47 шт, Піщано-щебенева суміш фракції 0-20 мм в кількості 8,56 т, суміші (армуючі, вирівнюючі) в кількості 62 міш (25кг), ванна KOLLER POOL в кількості 1 шт, торф`яний субстракт ("Для розсади, «Універсальний») в кількості 53 шт (6,10л), скло сітка в кількості 3233,8 кв. м., теплиця (каркас із сталі оцинкованої) 3м*6м в кількості 1 шт, насіння (морква, огірок, капуста ) в кількості 101 пач (10 гр), Бетонозмішувач EW2125P в кількості 2 шт, віяло для мангала, PALISAD в кількості 26 шт, драбини/стрем`янки в кількості 19 шт, каналізаційна труба в кількості 155 шт, сифон "WATERSTAL" в кількості 84 шт., труба Fiber Basalt Plus в кількості 470м, труба PN 1351 м, труба металопластикова 16х2 0 в кількості 1420 м, труба ПВХ в кількості 81 шт, Труба ПП в кількості 500 шт, Труба профільна в кількості 157,35 пог.м, труба харчова в кількості 50 м, труба для зовнішнього водовідведення в кількості 71 шт, дзеркала в кількості 9 шт., двигуни обдува в кількості 77 шт., ручка для кувалки в кількості 16 шт, електрочайники в кількості 11 шт, ланцюги до бензопили в кількості 19 шт., пісок річковий (30кг) в кількості 600 шт та ін. до перевірки не надавалося. Крім цього, для зберігання вищезазначених товарів необхідні спеціальні умови та відповідна площа зберігання.
Складено акт ненадання документів від 24.09.2025 №1007/16-31-24-05-01/1497302540, зокрема щодо ненадання форми обліку товарних запасів в розрізі найменувань, кількісних та вартісних показників згідно форм ведення обліку товарних запасів, затверджених наказом Мінфіну “Про затвердження Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку” від 03.09.2021 № 496, товарно-транспортних накладних на переміщення будівельних матеріалів, побутової техніки, інструментів тощо /а.с. 91-93, т.3/.
Відповідно до п.85.4. ст.85 Податкового кодексу України «При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків бо його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Представник позивача факту ненадання до перевірки вищезазначених документів не заперечував.
Натомість стверджує, що відсутність технічної можливості надати облік товарних запасів в розрізі найменування, кількісних та вартісних показників станом на 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 та 01.01.2024 та 31.12.2024 не може бути підставою для застосування штрафних санкцій. 
Крім того, відомість залишків (будівельних матеріалів та інструментів) станом на 31.12.2024 рік надавалась контролюючому органу разом із Запереченнями на акт перевірки із зазначенням того, що це не товар, який придбаний для подальшої реалізації позивачем.
З приводу ненадання ТТН, то згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363, наголошено, що відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363, товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом України “Про автомобільний транспорт” та цими Правилами.
Отже, Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України визначають що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу).
Зважаючи на вищевикладене ФОП ОСОБА_1 не має зобов`язання зберігати та надавати товарно-транспортні накладні на підтвердження переміщення будівельних матеріалів.
ТТН фактично не є первинним документом для цілей бухгалтерського обліку, тому не може замінити первинні документи, що підтверджують реальність господарської операції, які були надані позивачем контролюючому органу на його запит.
Окрім того, у відповідача за наслідками перевірки позивача не виникло питань щодо реальності господарських операцій з придбання таких будівельних матеріалів.
У постанові від 08 вересня 2019 року у справі N 802/1069/13-а Верховний Суд також зауважував, що обставина порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, щодо надання після початку перевірки всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, не означає, що такий платник не має права додатково їх надати до прийняття відповідного рішення й, при цьому, не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, при прийнятті рішення, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.
Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Згідно з пунктом 44.7 статті 44 ПК України у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючою органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).
У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.
У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Цьому обов`язку кореспондує право посадових осіб контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таке право закріплене нормою пункту 85.4 статті 85 ПК України.
У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис (пункт 85.6 статті 85 ПК України).
Пунктом 86.7 статті 86 ПК України встановлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Верховний Суд вже неодноразово аналізував положення статей 44, 85 ПК України у їх взаємозв`язку і сформовані ним підходи щодо застосування означених норм податкового законодавства є усталеними.
Так, зокрема, але не виключно, у постановах від 29 травня 2020 року (справа N 826/27811/15), від 06 серпня 2019 року (справа N 160/8441/18), від 31 січня 2020 року (справа N 826/15328/18), від 03 жовтня 2023 року (справа N 420/534/20) Верховний Суд сформулював такий висновок. Надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Також, відповідно до наданих в ході судового розгляду пояснень представником позивача наголошено, що наявність порушень зводиться лише до вказівки про їх наявність в Акті перевірки без посилань, на підставі яких первинних документів встановлено порушення, не наведено їх перелік. 
Вказане свідчить на недотримання відповідачем вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерством фінансів України №727 від 20.08.2015 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за №1300/27745.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Порядку, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Отже, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 20 листопада 2025 року № 00178622405 належить визнати протиправним та скасувати.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 11523,05 грн /а.с.51, т.3/.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на ухвалення судом у цій справі рішення про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що судовий збір належить стягнути на користь позивача саме за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС України у Полтавській області у розмірі 11523,05 грн.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 
У Х В А Л И В:
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код ВП 44057192) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178652405 від 20.11.2025 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 535492,77 грн, з них: за податковим зобов`язанням — 428394,22 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями – 107098,55 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178662405 від 20.11.2025 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за відсутність реєстрацій податкових накладних в розмірі 81915,30 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178692405 від 20.11.2025, згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” в розмірі 380112,45 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178572405 від 20.11.2025 згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” в розмірі 24000 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178532405 від 20.11.2025, згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” в розмірі 24000 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178582405 від 20.11.2025, згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” в розмірі 24000 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178562405 від 20.11.2025, згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції, що застосовуються відповідно до Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” в розмірі 81764 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00178622405 від 20.11.2025, згідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1020 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код ВП 44057192) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 11523,05 грн /одинадцять тисяч п`ятсот двадцять три гривні п`ять копійок/. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на дане рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  
Повне рішення складено 17 квітня 2026 року. 

Суддя	 	І.Г. Ясиновський