Справа № 569/446/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року 
Рівненський міський суд Рівненської області      в особі головуючої судді - Панас О.В.       при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.    розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, -              в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.        Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування неповнолітніх сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в загальному розмірі 9 782,39 грн.
02.03.2026 позивачка подала заяву (№14493/26-Вх від 02.03.2026) згідно якої збільшила позовні вимоги.             Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування неповнолітніх сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в загальному розмірі 13 485,81 грн.   
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона понесла додаткові витрати на лікування їх спільних дітей та обґрунтовує такі витрати письмовими доказами: виписками із медичних карток дітей та фіскальними чеками із аптечних закладів. За період з 10.02.2025 по 26.02.2026 позивачка витратила коштів на загальну суму 26971,61 грн. з яких вважає, що відповідач має відшкодувати половину, що становить 13 485,81 грн.
До початку судового засідання представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ярема С.В., яка діє згідно доручення від 17.11.2025 № 017/02.5/10691, подала до суду заяву (№ 23645/26-Вх. від 06.04.2026) згідно якої позов підтримала, просила задовольнити, судовий розгляд провести у відсутність позивачки та у її відсутність як представника.
Відповідач ОСОБА_2 до початку судового засідання подав до суду заяву ( № 23626/26-Вх від 06.04.2026) згідно якої визнав позовні вимоги повністю, не заперечив проти стягнення з нього коштів на загальну суму 13485, 81 грн. , судовий розгляд провести у його відсутність .
Ухвалою суду від 13.01.2026 у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд з викликом сторін.
Дослідивши надані сторонами докази, та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). 
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.     
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.     
Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (надалі – Конвенція про права дитини), Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.    Відповідно до ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 
Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.      Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) Кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.  
Конституцією України визначено основні права і обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей, Зокрема, у частині 2 ст.51 Основного Закону України і кореспондованій їй статті 180 СК України зазначається, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.     Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05.11.2025 у справі №569/6345/25 шлюб між сторонами, який був зареєстрований 27.06.2003 у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис №713, розірвано.
У шлюбі народилося четверо дітей, двоє із яких на даний час є неповнолітніми, а саме: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження.
Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 01.04.2025 у справі №569/6346/25 стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.03.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10.11.2025 у справі №569/18058/25 стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, в розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.08.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.11.2025 №285272 Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному, станом на 01.11.2025 заборгованість ОСОБА_2 перед позивачкою по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_5 становила 6850,00 грн.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом.     Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Аналогічні положення викладено і у статті 16 ЦК України, якою установлено, що кожній особі надано право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Відповідно до вимог частини другої ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.      Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. 
Як було встановлено судом протягом 2025 року малолітні діти сторін часто хворіли, у зв`язку із чим Позивач, із якою вони залишилися проживати після розірвання шлюбу, понесла додаткові грошові витрати.
Також, оглянутими судом копіями медичних документів, епікризів, виписок з медичних карток, консультаційних висновків спеціалістів, підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , часто хворів протягом 2025 року , внаслідок чого перебував на стаціонарному та амбулаторно-поліклінічном у лікуванні в медичних закладах.
Оглянутими копіями фіскальних чеків підтверджується, що позивачка понесла витрати на медичні обстеження, профілактичні щеплення та придбання ліків для лікування сина ОСОБА_3 протягом 2025 р. на загальну суму 16286,78 грн.
ОСОБА_6 судом копіями медичних документів, виписки з медичної карти, виписками КНП , підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в 2025 р. перебувала на амбулаторно-поліклінічному лікуванні в медичному закладі також отримувала профілактичні щеплення.
Оглянутими копіями фіскальних чеків підтверджується, що позивачка понесла витрати по оплаті проведення профілактичних щеплень та придбання ліків для лікування доньки ОСОБА_4 протягом 2025 р. на загальну суму 3278,00 грн.
Таким чином, в період з 10.03.2025 по 19.12.2025 позивачка додатково витратила на купівлю ліків для малолітніх дітей коштів на загальну суму 19564,78 грн., із яких, на думку суду, відповідач має повернути половину їх вартості на суму - 9782,39 грн.
Також встановлено, що в період з 02.02.2026 по 26.02.2026 син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на амбулаторному лікуванні в ПП «МЦ Академія здоров`я», внаслідок чого приймав ліки, на підтвердження купівлі яких позивачкою долучено копії фіскальних чеків.
Окрім того, донька сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 27.01.2026 по 05.02.2026 , перебувала на амбулаторному лікуванні в ПП «Медичний центр академія здоров`я», внаслідок чого приймала ліки, на підтвердження купівлі яких позивачкою долучено копії фіскальних чеків.
Таким чином, в період з 27.01.2026 по 26.02.2026 позивач додатково витратила на купівлю ліків для малолітніх дітей коштів на загальну суму 7 406,83 грн., із яких відповідач має відшкодувати позивачці половину, тобто 3 703,42 грн.
Виходячи з медичних показників, у зв`язку з чим були понесені позивачкою витрати, які суд розцінює як додаткові витрати на дітей відповідно до ст. 185 СК України, зазначені витрати викликані особливими обставинами, так як батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей. 
До відшкодування понесених додаткових витрат можна притягати лише батьків, по фактично понесених або передбачуваних витратах, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Суд прийшов до висновку, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування додаткових витрат понесених за лікування неповнолітніх дітей.
Таким чином, враховуючи достовірно встановлені судом докази, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на лікування неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 13 485,81 грн.
Відповідно до ст. 141ЦПК судові витрати по оплаті судового збору підлягають до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 1331,20 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 ЦПК України, суд ,–
вирішив:
Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на лікування неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 13485 ( тринадцять тисяч чотириста вісімдесят п`ять ) грн. 81 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у прибуток державного бюджету у сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 . 
Повний текст рішення виготовлено - 14.04.2026.   
Суддя О.В.Панас