Справа №751/8643/25
Провадження №2/751/54/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Діденко А. О. 
за участю секретаря судового засідання Рак Я.М. 

учасники: 
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, 

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.02.2024 по 31.01.2025 в розмірі 50% прожиткового мінімуму відповідного віку. Починаючи з 01.02.2025 і до досягнення нею повноліття стягнути аліменти у розмірі 5000 грн щомісячно або у розмірі 1/4 (25%) від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.
Позовні вимоги обрунтовує тим, що 18.10.2011 ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який було зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №2129.
Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження №652 від 17.03.2012.
Дитина проживає разом з матір`ю закордоном, що підтверджується довідкою про реєстрацію у Німеччині від 01.02.2024.
У зв`язку з необхідністю забезпечити належний рівень життя дитини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.02.2024 по 31.01.2025 в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини. Починаючи з 01.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття, позивач просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 5000 грн щомісячно або у розмір 1/4 (25%) від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткого мінімуму.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі 

Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 27 жовтня 2025 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
14.01.2026 позивач подала заяву про уточнення позовоних вимог, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі: 2000 грн щомісячно за період з 01.02.2024 по 31.01.2025; 5000 грн щомісячно, починаючи з 01.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
22.01.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому частково заперечує проти позову, оскільки вимоги позивача викладені у позові є незаконним та необґрунтованими.
Відповідач зазначив, що доводи позивача про те, що він бере участі у вихованні та утриманні дитини не відповідають дійсності.
Позивач з лютого 2024 добровільно виїхала закордон разом з дитиною, де отримувала достатні виплати.
Під час їхнього перебування у Німеччині відповідач підтримував спілкування зі своєю донькою, цікавився і піклувався, щоб у неї було все необхідне, переводив кошти.
Доказів того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати не існує, тому вони не були надані суду.
Враховуючи викладене відповідач не погоджується із позовною вимогою щодо стягнення аліментів за період з 01.02.2024 по 08.10.2025, тобто до подання позовної заяви.
Проте, відповідач заперечує щод стягнення аліментів у розмірі 1/4 заробітку (дохордів) від дня пред`явлення позову, тобто з 08.10.2025.
Відповідач просить задовольнити позов частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 заробітку (доходів) ОСОБА_2 від дня пред`явлення позову, тобто з 08.10.2025.
19.02.2026 позивач подала додаткові пояснення, в яких просила долучити документи, які підтверджують факт проживання дитини з матір`ю та зазначила, що відповідач не бере належної участі у матеріальному забезпеченні та вихованні дитини, що підтверджується поданими нею доказами.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні зазначив, що погодився з позовними вимогами, які були заявлені в жовтні 2025 року та згодний платити аліменти в твердій сумі в розмірі 5000 грн.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 

Сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 17.03.2012 серії НОМЕР_1 , актовий запис №652 (а.с. 9).
Згідно офіційного підтвердження реєстрації для постановки на облік від 01.02.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3, з 26.01.2024 (а.с. 10).
Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09.02.2026 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №19/25/2408/В від 05.09.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має інвалідність ІІІ групи з 01.09.2025 та проходить реабілітацію відповідно до рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, номер витягу №19/25/2408/І.

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 
Згідно з частинами 1 і 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. 
Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Положення статті 182 ЦК України передбачають, що при визначенні суми аліментів, що підлягають стягненню, суд повинен врахувати не лише доведений рівень доходів відповідача, але й наявність таких цінних активів, як рухоме та нерухоме майно, корпоративні права тощо, тобто суд повинен за наявності відповідних підстав врахувати й можливі доходи відповідача, не відображені в податковій звітності. 
Суд не може погодитися в повному обсязі з вимогою позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі: 2000 грн щомісячно за період з 01.02.2024 по 31.01.2025; 5000 грн щомісячно, починаючи з 01.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття, враховуючи наявність у відповідача ІІІ групи інвалідності, а також оцінюючи докази в їх сукупності та виходячи при цьому із принципу розумності, майнового стану відповідача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо можливого стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини, однак зменшивши їх розмір до 3000 (трьох тисяч) грн 00 коп щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 10.10.2025, який є справедливим і не буде накладати непропорційний фінансовий тягар на відповідача та буде необхідним та достатнім для забезпечення потреб позивача пов`язаних з утриманням неповнолітньої дитини.
Таким чином, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню частково.

V. Розподіл судових витрат

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Проте, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки відповідач позов визнав, тому з відповідача на користь держави належить стягнути 50% судових витрат в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 (три тисячі) грн щомісячно, починаючи з 10.10.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 60 коп. на користь ГУК у м. Києві/м. Київ/2203106, код отримувача - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення складено 27.02.2026. 

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя А.О. Діденко