ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9765/23  Номер провадження 22-ц/814/245/26	Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя : Триголов В.М.,
судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,
секретар: Горбун К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Голубенка Володимира Петровича на рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - 
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 53 245 грн. 26 коп. та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.
В обґрунтування позову вказав, що 24 грудня 2021 року о 08 год. 20 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mazda 626 по вул. Монастирській, 41 у м. Полтаві, порушив п.12.1,11.3 ПДР, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Nissan X-Trail, що знаходився під керуванням його сина, ОСОБА_3 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Октябрського районного суду від 26.01.2022 року № 554/50/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили 08.02.2022 року. 28 грудня 2021 року ним було подано до ПАТ СК «ХАРКІВСЬКА МУНІЦИПАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, якою повідомлено страхову компанію про дату, місце, обставини, учасників, потерпілих та схему ДТП. Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стало відомо, що ПАТ СК «ХАРКІВСЬКА МУНІЦИПАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» є банкротом і страхові виплати не здійснює. 12 січня 2022 року він уклав з ФОП ОСОБА_4 договір № А 01/01 по проведенню незалежної оцінки автомобіля Nissan X-Trail 2.0, реєстр. № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , після ДТП, яке відбулося 24.12.2021 року, та визначення величини матеріального збитку. Ним було сплачено 3 500 грн.. 00 коп. Згідно Звіту про оцінку майна № А 01/01 від 24.02.2022 року автомобіля Nissan X-Trail 2.0, 2010 року випуску, реєстр. № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 152 939 грн. 00 коп. 11 жовтня 2022 року він направив до МТСБУ заяву про подію, яка сталася 24.12.2021 року за участі автомобіля Nissan X-trail ДНЗ НОМЕР_1 та автомобіля MAZDA 626 ДНЗ НОМЕР_2 , однак завдана шкода не була компенсована в повному обсязі. З відповіді Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3-01б/29157 від 05.09.2023 року на запит адвоката Ткаченко А.В. від 29 серпня 2023 року вбачається, що відповідно до порядку повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах шляхом врегулювання страхових випадків та згідно з рішенням Президії МТСБУ від 16.03.2023 року (протокол № 557/2023) щодо врегулювання страхових випадків за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними ПрАТ «ХМСК», за рахунок наявного залишку його базового гарантійного внеску, МТСБУ прийняло рішення та здійснило 20.03.2023 року ОСОБА_2 відшкодування шкоди в розмірі 127 400 грн. 00 коп. Тобто, матеріальний збиток, завданий протиправними діями Відповідача становить 25 539 грн. 00 коп. (152 939 грн. 00 коп. - 127 400 грн. 00 коп.) так і залишився не відшкодований. 07 квітня 2022 року він звернувся до ОСОБА_1 з листом-претензією про досудове врегулювання спору, однак відшкодування завданої шкоди не отримав.
Вказує, що на день звернення до суду з позовом сума матеріальних збитків, що підлягає стягненню з відповідача внаслідок його протиправних дій, становить 31 539 грн. 00 коп., а саме: 25 539 грн. 00 коп. – різниця між фактичною вартістю матеріального збитку, визначеною висновком викладеним у звіті про оцінку майна № А 01/01 та сумою, що була сплачена страховою компанією; 3 500 грн. 00 коп. – оплата за незалежну оцінку автомобіля Nissan X-Trail 2.0, реєстр. № НОМЕР_1 ; 1 000 грн. 00 коп. – витрати на евакуацію транспортного засобу до автостоянки; 1 000 грн. 00 коп. - витрати на доставлення автомобіля до місця ремонту; 500 грн. 00 коп. - витрати за послуги автостоянки. На підставі ст. 625 ЦК України, індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми починаючи з дня направлення листа-претензії, а саме з 07 квітня 2022 року, та з суми коштів, яка була в ній зазначена - 29 239 грн. 00 коп., становить: 1 331 грн.38 коп. - 3 % річних від неповернутої суми; 6 215 грн. 19 коп. - інфляційне збільшення боргу; 14 159 грн. 69 грн. – пеня за період з 13.10.2022 по 13.10.2022. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди становить 53 245 грн. 26 коп.
Крім того, позивач вказує, що йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних хвилюваннях, психологічних стражданнях, погіршенні якості його життя, втраті повноцінного сну, втраті позитивних емоцій, яких він зазнав через протиправну поведінку відповідача. Вказує, що внаслідок автопригоди, крім пошкодження транспортних засобів, тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та закритої травми грудної клітини отримав його син ОСОБА_3 . Під час лікування сина він та члени його сім`ї перебували у стані постійного стресу, він постійно хвилювався за відновлення його здоров`я, можливості продовження їхнього роду та змушений був докладати додаткові зусилля задля подолання наслідків ситуації. Відповідач жодного разу не приніс на йому, ні його сину, який постраждав внаслідок ДТП, вибачення, шкоди не відшкодував. Розмір моральної шкоди оцінює в 100 000 грн. 00 коп.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 травня 2025 року позов ОСОБА_2 – задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 29 039 грн. та у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 490 грн. 38 коп., решту судового збору у сумі 1042 грн. 07 коп. покладено на рахунок держави.
Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права , є незаконним та необґрунтованим.
Апелянт вказує, що вважає Звіт про оцінку майна №А 01/01 від 24.02.2022, складений суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 , не є належним, допустимим та достовірним доказом у розумінні ст.ст.77-79 ЦПК України, оскільки згідно ч.3, 7 ст.102 та ч.1, 2, 5, 6 ст.106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 р. у справі №22/1029/18, провадження №14-270цс19.
Також , вказує, що позивач, який взагалі не є учасником ДТП, а лише володільцем ТЗ, не навів з чого саме він виходив при оцінці заподіяної моральної шкоди в сумі 100 000 гривень, не навів безперечних доказів, фактів, обставин якими він підтверджує таку суму грошового відшкодування моральної шкоди, тому розмір заявленої суми є явно завищеним та необґрунтованим. 
Крім цього, заявлені вимоги про стягнення моральної шкоди, суперечать конституційним правам, свободам та обов`язкам громадянина, зокрема, ст.61 Конституції України, якою заборонено двічі притягувати до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки, раніше, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 15 червня 2023 року у справі №554/1588/23 (суддя Бугрій В.М.) на користь ОСОБА_3 , який у цій справі керував транспортним засобом марки Nissan X-Trail 2.0. 24 грудня 2021 року та за участі якого сталася ДТП, вже було стягнуто на його користь 85 000,00 гривень моральної шкоди.
На думку скаржника, доводи наведені позивачем ОСОБА_2 по нашій справі №554/9765/23 (суддя Савченко Л.І.) щодо стягнення моральної шкоди, є аналогічними доводам, наведеним ОСОБА_3 у справі №554/1588/23 (суддя Бугрій В.М.), також щодо стягнення моральної шкоди.
Зважаючи на викладене скаржник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 травня 2025 року, та постановити нове про відмову в задовленні позовних вимог.
Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якому позивач посилаючись на необґрунтованість аргументів апеляційної скарги просить залишити її без задовлення , а рішення суду першої інстанції без змін.
Судом встановлено, що 24 грудня 2021 року об 08 год. 20 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mazda 626 по вул. Монастирській, 41 у м. Полтаві, порушив п.12.1,11.3 ПДР, а саме не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух, безпечно керувати ним та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Nissan X-Trail, що знаходився під керуванням мого сина, ОСОБА_3 , та рухався в зустрічному напрямку по вул. Монастирській від вул. Лисенка в напрямку вул. Лугової. Внаслідок автопригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2022 року (справа № 554/50/22) ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Постанова набрала законної сили 08.02.2022 року (а.с.73).
Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.05.2011 автомобіль марки Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_2 28 грудня 2021 року подав до ПАТ СК «ХАРКІВСЬКА МУНІЦИПАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mazda 626, д.н.з. НОМЕР_4 , згідно Полісу ОСЦПВ (а.с.63), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, якою повідомив страхову компанію про дату, місце, обставини, учасників, потерпілих та схему ДТП . Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПАТ СК «ХАРКІВСЬКА МУНІЦИПАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» є банкротом і страхові виплати не здійснює.
Вказані обставини визнаються учасниками справи, а тому згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.
12 січня 2022 року ОСОБА_2 уклав з ФОП ОСОБА_4 договір № А 01/01, про проведення робіт з незалежної оцінки автомобіля Nissan X-Trail 2.0, реєстр. № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , після ДТП, яке відбулося 24.12.2021 року, та визначення величини матеріального збитку.
На виконання умов даного договору позивачем сплачено 3 500 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією про оплату № 820-1 від 12.01.2022 року.
Згідно висновку викладеного у Звіті про оцінку майна № А 01/01 від 24.02.2022 року автомобіля Nissan X-Trail 2.0, 2010 року випуску, реєстр. № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 152 939 грн. 00 коп.
11 жовтня 2022 року позивач направив до Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву, якою я повідомив про подію, яка сталася 24.12.2021 року о 8 год.30 хв. у м. Полтава на вулиці Монастирській, на підйомі до Хрестовоздвиженського Монастиря за участі автомобіля Nissan X-trail ДНЗ НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 (власник авто ОСОБА_2 за технічним паспортом НОМЕР_3 ) та автомобіля MAZDA 626 ДНЗ НОМЕР_2 під керування ОСОБА_1 , просив провести відшкодування.
29 серпня 2023 року адвокатом Ткаченко А.В. було направлено адвокатський запит № 154 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, у якому вона просила надати належним чином завірені копії документів (в тому числі, але не виключно, страхові акти, документи додаткового огляду транспортного засобу, протоколи огляду), що містяться в матеріалах страхової справи сформованої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24.12.2021 року за участю ОСОБА_1 , який керував автомобілем Mazda 626 д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , який керував автомобілем Nissan X-Trail д.н.з. НОМЕР_1 , зазначити розмір та дату виплати страхового відшкодування та надати підтверджуючі документи .
З відповіді Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3-01б/29157 від 05.09.2023 року вбачається, що відповідно до порядку повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах шляхом врегулювання страхових випадків та згідно з рішенням Президії МТСБУ від 16.03.2023 року (протокол № 557/2023) щодо врегулювання страхових випадків за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними ПрАТ «ХМСК», за рахунок наявного залишку його базового гарантійного внеску, МТСБУ прийняло рішення та здійснило 20.03.2023 року ОСОБА_2 відшкодування шкоди в розмірі 127 400 (сто двадцять сім тисяч чотириста) гривень 00 коп. згідно Платіжної інструкції № 824527 від 20 березня 2023 року.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
За приписами частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.
Між сторонами існує спір, що виник з деліктного зобов`язання про відшкодування шкоди власнику пошкодженого майна (транспортного засобу) винною особою - заподіювачем шкоди.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у статті 1166 ЦК України, частиною першої якої передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV, яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.
Згідно з статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Водночас відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Зазначена норма у главі 82 ЦК України визначає особливості розподілу повної відповідальності (стаття 1166 ЦК України) між особою, яка заподіяла шкоду та її страховиком (МТСБУ). Стаття 1194 ЦК України, встановивши межі відповідальності особи, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність у розмірі, що перевищує страхове відшкодування, тим самим покладає решту відповідальності на страховика.
Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).
Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).
Відтак, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі статті 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
У апеляційній скарзі апелянт посилається на необґрунтованість звіту про оцінку майна та зазначає, що такий не є належним, допустимим та достовірним доказом у розумінні ст.ст.77-79 ЦПК України, адже виконаний не для подання до суду та експерта не попереджено про кримінальну відповідальність.
Колегія суддів відхиляє вказані посилання як необґрунтовані , адже Звіт про оцінку майна наданий Аварійним комісаром – оцінювачем , здійснений на замовлення позивача. Відповідачем власного Звіту про оцінку завданого збитку не надано. Клопотань про проведення експертизи з метою встановлення вартості завданого збитку до суду не подано. 
Суд зауважує, що вимог щодо попередження експерта-оцінювача про кримінальну відповідальність під час складання звіту про оцінку майна законодавством не передбачено, натомість такі вимоги встановлені до висновку експерта у статті 102 ЦПК України, який у цій справі наданий не був. Тому сам факт неповідомлення оцінювача про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок не свідчить про те, що складений ним звіт, є недопустимим доказом у справі.
У даному випадку звіт, поданий позивачем є письмовим доказом у справі, що стосується предмету доказування та повинен оцінюватися у сукупності з іншими доказами у справі відповідно до положень частини першої статті 89 ЦПК України, а не є висновками судового експерта у розумінні частини другої статті 102 ЦПК України.
За таких обставин відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу в сумі 29 039 грн ( сума різниці між страховим відшкодуванням та фактично завданою шкодою + витрати на проведення оцінки автомобіля), оскільки такий розмір відшкодування визначено згідно вимог чинного законодавства і позивачем заявлено вимоги про відшкодування завданої матеріальної шкоди, яка буде витрачена позивачем у зв`язку з необхідністю відновлення автомобіля після ДТП.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Як видно з матеріалів справи, відповідач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП . Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2022 року (справа № 554/50/22) встановлено, що 24 грудня 2021 року об 08 год. 20 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mazda 626 по вул. Монастирській, 41 у м. Полтаві, порушив п.12.1,11.3 ПДР, а саме не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух, безпечно керувати ним та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Nissan X-Trail. 
Внаслідок вказаних обставин транспортний засіб належний позивачу отримав механічні пошкодження , а син позивача який кермував на момент ДТП транспортним засобом Nissan X-Trail отримав тілесні ушкодження, чим ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди .
Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, встановлені обставини справи, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування шкоди в сукупності з іншими фактичними обставинами, колегія суддів вважає, що є достатні підстави для визначення розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн., що відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Голубенка Володимира Петровича – залишити без задоволення 
Рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов