Справа № 523/15411/20
Провадження №2/523/229/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" лютого 2026 р. Пересипський районний суд міста Одеси в складі 
головуючого - судді Сувертак І.В. 
при секретарі Мельніченко Г. О., 
розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північтранс» (м. Одеса, 21 км Старокиївської дороги) про збільшення розміру виплат за мировою угодою,
за участі позивача за довіреністю Фендика О. С., представника відповідача - Макаренка В. В.,
Установив

До Суворовського районного суду м. Одеси в інтересах  ОСОБА_1 звернулась адвокат Серебрій Галина Григорівна з позовною заявою до ПАТ «Північтранс» про збільшення розміру виплат за мировою угодою.
Позовною заявою позивач просить суд збільшити розмір щомісячних виплат за мировою угодою, яка затверджена 22.05.2008 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 2-2/08, починаючи з вересня місяця 2020 року, зобов`язати відповідача здійснювати нарахування та виплату індексації втраченого щомісячного заробітку, проводити перерахунок із урахуванням виплачених сум, довічно, щомісячно, починаючи з вересня 2020 року. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14400,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 10 січня 1993 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія – ОСОБА_2 , вину якого було встановлено вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14.07.1993р. по справі № 1-288, ОСОБА_1 зазнала черепно-мозкову травму, яка призвела до стійкої втрати працездатності, встановлення ІІ групи інвалідності довічно. На момент ДТП водій ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Одеським автотранспортним підприємством № 15130, яке в подальшому шляхом перетворення отримало назву ВАТ «Північтранс», а згодом – ПАТ «Північтранс». 
22.05.2008р. ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 2-2/08 між тими самими сторонами було затверджено Мирову угоду, відповідно до якої відповідач зобов`язується перераховувати на користь позивачки довічно, щомісячно втрачений заробіток в розмірі середньомісячної заробітної плати у галузі «Промисловість» на підставі довідки Державної служби статистики, а позивач залишає за собою право довічно корегувати суму втраченого заробітку на кожний наступний рік. 
Подання позовної заяви обґрунтовується тим, що у позивача змінились обставини життя, значно погіршився стан здоров`я, значно підвищилась вартість життя.
Позов мотивується положенням ч. 1 ст. 1195 ЦК України, ч. 1, 3 ст. 1197 ЦК України, ч. 1 ст. 1208 ЦК України, ч. 4 ст. 273 ЦПК України, ухвалою судової палати з цивільних справ ВСУ від 29.11.2001 р., які на думку позивача обґрунтовують необхідність зміни рішення, яким присуджено періодичні платежі з відповідача та збільшення розміру даних виплат.
Ухвалою Суворовського районного суд м. Одеси від 15.10.2020 року позовну заяву було залишено без руху.
20.10.2020 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі.
19.11.2020р. ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси було залишено без задоволення заяву представника позивача-адвоката Серебрій Г. Г. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
14.12.2020р. на адресу Суворовського районного суду м. Одеси надійшов відзив ПАТ «Північтранс» разом із заявою про залишення позову без розгляду. Поданим відзивом відповідач не погоджується з позовом та просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування відзиву відповідач посилається на те, що сума позовних вимог у розмірі 141456,00грн. є необґрунтованою, вважає недоведеними обставини, на які посилається позивач, у тому числі обставини, які впливають на визначені розміри платежів і їх індексацію. Вважає подання даного позову неналежним способом захисту позивачем своїх інтересів. Умовами Мирової угоди, яка затверджена ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі від 22.05.2008 року по справі № 2-2/08 було вирішено питання щодо порядку та розміру відшкодування втраченого заробітку на користь позивачки, з якими вона погодилась та в подальшому не оскаржувала, і з того моменту будь-яких обставин не змінилось, а відтак п. 4 ст. 273 ЦПК України не підлягає застосуванню в даному випадку. Відповідач не погоджується з розміром заявлених витрат на професійну правничу допомогу та вважає, що дані витрати необґрунтовані та є завищеними, а також, дублюють надання послуг (правничої допомоги) адвокатом Серебрій Г.Г. по аналогічним судовим справам за участі тих самих сторін (ознайомлення з документами, приведення доказів в належний стан, проведення правової експертизи). 
Заява про залишення позову без розгляду відповідача обґрунтована наявністю аналогічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Північтранс» по справі № 523/10289/20 про зміну порядку виплат за мировою угодою, по якій ОСОБА_1 02.12.2020р. було відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від було залишено без задоволення заяву представника ПАТ «Північтранс» про залишення позову без розгляду.
02.02.2021р. до суду надійшло уточнене клопотання представника позивача про призначення судово-медичної експертизи. Клопотання обґрунтоване тим, що предметом спору є збільшення платежів за мировою угодою по відшкодуванню втраченого заробітку, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивача попри визначені розмірів платежів з відшкодування втраченого заробітку. Важливим є встановлення не тільки групи інвалідності, а і головним чином відсотка втрати працездатності, як загальної так і професійної, що може визначатись лише судово-медичною експертизою. Відтак, позивач вважає за необхідне, для повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи призначити експертизу. 
18.02.2021р. ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси було задоволено клопотання представника позивача та призначено судово - медичну експертизу, проведення якої доручено експертам КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи». На вирішення експертизи було поставлено наступні питання:
1. Чи погіршився стан здоров`я та рівень працездатності позивача - ОСОБА_1 в порівнянні із періодом проведення останньої судово-медичної експертизи №301, яка проведена в період з 03.02.2005 р. по 24.02.2005 р., що була призначена Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.03.2003 року по справі №2-2/08?
2. Чи знаходиться у причинному зв`язку погіршення стану здоров`я та рівня працездатності позивача - ОСОБА_1 із ускладненням хронічних захворювань отриманих внаслідок ДТП, яке сталося 10.01.1993 року - посттравматичного церебрального арахнаідиту, посттравматичної дисцикуляторної енцефалопатії II ступеню, що були предметом судово-медичної експертизи №301, яка проводилась в період 03.02.2005 - 24.02.2005 року на підставі Ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 12.03.2003 року по справі №2-2/08?
3. Яким є ступень (у відсотках) втрати професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності ОСОБА_1 ?
ІНФОРМАЦІЯ_1 в своєму клопотанні вказав про зміну організаційно-правової форми, у зв`язку з чим Публічне акціонерне товариство «Північтранс» було перетворено в Товариство з обмеженою відповідальністю «Північ транс».
15.03.2021р. до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла апеляційна скарга ТОВ «Північ транс» на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2021р.
Постановою Одеського апеляційного суду від 28.09.2022р. апеляційну скаргу ТОВ «Північ транс» було залишено без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2021р. залишено без змін.
22.09.2023р. на адресу суду надійшов Висновок експерта № 247 комісійної судово-медичної експертизи.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.09.2023р. провадження по справі поновлено.
07.11.2023р. та 13.02.2024р. представника позивача адвокат Серебрій Г.Г.звернувся до суду з клопотанням про призначення повторної судово-медичної експертизи, через те, що експертом не було надано відповіді щодо наявності зв`язку теперішнього стану здоров`я позивача та діагнозу – посттравматичний церебральний арахнаідіт, надані висновки по іншим питанням суперечать висновкам зробленим в судово-медичній експертизі № 301, яка проводилась в період з 03.02.2005-24.02.2005р. на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 12.03.2003р. по справі № 2-2/08. 
Ухвалою від 20.02.2024р. клопотання представника позивача-адвоката Серебрій Г.Г. про призначення повторної судово–медичної експертизи було залишено без задоволення.
11.12.2023р. представником ТОВ «Північ транс» було подано до суду клопотання про виклик експерта та заперечення на клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи.
20.02.2024р. ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси задоволено клопотання представника відповідача про виклик лікаря судово-медичного експерта - Варсана Є.Б. 
19.09.2024р. до суду надійшла заява представника позивача-адвоката Серебрій Г.Г. про забезпечення доказів, шляхом призначення у справі повторної судово-медичної експертизи.
18.11.2024р. представником ТОВ «Північ транс» було подано до суду заперечення на клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи.
Ухвалою від 18.11.2024р. заява представника позивача-адвоката Серебрій Г.Г. про забезпечення доказів, шляхом призначення у справі повторної судово-медичної експертизи було залишено без задоволення.
10.12.2024р. не погоджуючись з ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.11.2024р. представником позивача було подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду.
18.09.2025р. постановою Одеського апеляційного суду було залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а ухвал Суворовського районного суду м. Одеси від 18.11.2024р. – залишено без змін.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2025р. продовжено розгляд справи після повернення з апеляційної інстанції.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 10.01.1993 року з вини працівника АТП-15130 водія ОСОБА_2 , який керував автобусом «Ікарус 280», д/н НОМЕР_1 , що належав АТП-15130, правонаступником якого є ТОВ «ПТ», сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивач отримала тілесні ушкодження. 
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14.07.1993 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 215 ч. 2 КК України, та засуджено до чотирьох років позбавлення волі умовно з позбавленням права керування транспортним засобом строком на два роки. 
На підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 12.03.2003р. по справі № 2-2/08 було проведено судово-медичну експертизу № 301 (висновок експерта за матеріалами справи), яка проводилась в період з 03.02.2005-24.02.2005р. За результатами даної експертизи експерти дійшли до наступних висновків:
1). ОСОБА_1 перенесла 10.01.1993 року поєднану травму голови, тулуба та кінцівок. У неї була закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, а також закритий перелом правої стегнової кістки, забиті рани лівої гомілки. Надалі перенесена ОСОБА_1 травма ускладнилася розвитком таких захворювань: посттравматичного церебрального арахноїдиту з частими вегето-судинними кризами, дисциркуляторною енцефалопатією 2 ступеня, іпохондричного розладу особистості на органічній неповноцінній основі. У зв`язку з наявністю даних захворювань ОСОБА_1 була встановлена ??друга група інвалідності, а також потерпіла регулярно спостерігається лікарями та проходить курси амбулаторного та стаціонарного лікування.
Для лікування зазначених захворювань ОСОБА_1 потребує прийому лікарських препаратів, що призначаються в процесі проходження нею курсів амбулаторного та стаціонарного лікування. Вибір лікарських засобів та їх кількість визначається лікарями при призначенні кожного конкретного курсу терапії, відповідно до об`єктивного стану хворої на момент призначення лікування, і коригується в ході лікування.
2). Захворювання, що є у ОСОБА_1 , мають хронічний характер із чергуванням періодів загострення та ремісії. Отже, ОСОБА_1 потребує застосування медикаментозної терапії під час кожного чергового лікувального курсу, призначеного відповідно до стану її здоров`я протягом усього часу хвороби. Оскільки захворювання ОСОБА_1 є хронічним, то визначити терміни її повного одужання не надається можливим.
3). Визначення розмірів матеріальних витрат не входить до компетенції судово-медичних експертів. Підрахунок витрат коштів здійснюється позивачем на підставі переліку використаних лікарських засобів, завіреного лікувальним закладом, а також платіжних документів (чеків). Достовірність поданої суми та відповідність платіжної документації оцінюється судом.
У відповідності до наданого пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 12.06.2007р. ОСОБА_1 має 2 гр. інвалідності, загальне захворювання, довічно. 
22.05.2008р. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси (справа № 2-2/2008) було затверджено мирову угоду, укладену 22.05.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Північтранс». Відповідно до п. 3 мирової угоди відповідач зобов`язався довічно перерахувати на рахунок ОСОБА_1 , щомісячно, втрачений заробіток в розмірі середньомісячної заробітної плати у галузі «Промисловість», на підставі довідки Державної Служби Статистики (Держкомстат). Також, в п. 4 мирової угоди зазначено, що у разі виконання Відповідачем у повному обсязі п. 2 та 3 даної мирової угоди Позивач зобов`язується не подавати позов до суду про відшкодування за рахунок Відповідача витрат на придбання ліків, санаторне-курортне лікування, протезування, посилене харчування та інших додаткових витрат тощо.
На виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2021р. КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» в період з 15.11.2022 по 11.09.2023р. було проведено судово-медичну експертизу та складено висновок експерта № 247.
Вищезазначеною судово-медичною експертизою зроблено наступні висновки:
1. При проведенні попередньої комісійної судово-медичної експертизи комісією КУ «ООБ СМЕ» 24.02.2005 р. комісія дійшла до висновку, що (надалі мовою оригіналу): « ОСОБА_1 перенесла 10.01.1993 года сочетаемую травму головы, туловища и конечностей. У нее закрытая черепно-мозговая травма в форме сотрясения головного мозга, а также закрытый перелом правой бедренной кости, ушибленные раны левой голени. В дальнейшем перенесенные ОСОБА_1 травма осложнилась развитием следующих заболеваний: посттравматического церебрального арахноида с частыми вегето-сосудистыми кризами, дискуляторной эецефалопитией 2 степени, ипохондрического расстройства личности на органической неполноценной основе. в связи с наличием данных заболеваний ОСОБА_1 была установлена вторая группа инвалидности, а также потерпевшая регулярно наблюдается врачами и проходит курсы амбулаторного и стационарного лечения. Выбор лекарственных средств и их количество определяется лечащими врачами при назначении каждого конкретного курса терапии, в соответствии с объективным состоянием больной на момент назначения лечения, и корректируется в ходе лечения.
Заболевания, имеющиеся у ОСОБА_1 носят хронический характер с чередованием периодов обострения и ремиссии. Таким образом ОСОБА_1 нуждается в применении медикаментозной терапии во время каждого очередного лечебного курса, назначаемого в соответствии с состоянием ее здоровья на протяжении всего времени болезни. Так как заболевание у ОСОБА_1 является хроническим, то определить сроки ее полного выздоровления не представляется возможным».
На даний час у ОСОБА_1 маються наступні захворювання: дисциркуляторна енцефалопатія 2 ст., змішаного генезу (гіпертанічно-атеросклеротичного, посттравмичного) з мнестичними та помірнимивестибулостатичними порушеннями, астено-невротичний синдром на тлі іпохондрічного розвтку особистості; консолідований перелом правої великогомілкової кістки у середній третині (у 1993 р.); хронічна лімфовенозна недостатність нижніх кінцівок із помірним порушенням ходи, статики.
З моменту проведення експертизи № 301 (2005 р.), з урахуванням хронічних захворювань у ОСОБА_1 (гіпертонічної хвороби 2 ст., ІХС (ішемічної хвороби серця), етеросклеротичного кардіосклерозу, стабільної стенокардії напруги, ДЕП (дисциркуляторної енцефалопатії) 2 ст. (гипертонічного, атеросклеротичного генезу, цукрового диабету 2 типу за останні кілька років) – стан дещо погіршився, що й обумовило скарги, що описані вище.
2. Хронічні захворювання, що перелічені вище, не є ускладненням травм, що отриманні в ДТП, зокрема, енцефалопатія обумовлена насамперед хронічними судинними захворюваннями головного мозку (судинною патологією), а не перенесеним в ДТП струсом головного мозку, а хронічна лімфовенозна недостатність нижніх кінцівок із помірним порушенням ходи, статики є проявами хронічної судинної патології.
3. Як вже зазначено вище, хронічні захворювання, перелічені, не є ускладненням травм, що отриманні в ДТП. Зокрема, енцефалопатія обумовлена насамперед хронічною судинною патологією з боку головного мозку, а хронічна лімфовенозна недостатність нижніх кінцівок із помірним порушенням ходи, статики є проявами хронічної судинної патології.
4. Враховуючи на все вищевикладене, слід дійти до висновку, що об`єктивних даних за втрату ОСОБА_1 професійної та загальної працездатності внаслідок ДТП, немає.
Представник позивача категорично не погодився з вищезазначеним висновком експерта, про що свідчить подані клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи від 07.11.2023р. та 13.02.2024р. та заява про забезпечення доказів, шляхом призначення у справі повторної судово-медичної експертизи від 19.09.2024р., у тому числі апеляційна скарга на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18.11.2024р.
На судових засіданнях 20.06.2024 р. та 10.07.2024р. на підстави ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2024р. було викликано та допитано лікаря судово-медичного експерта - ОСОБА_3 .
Ознайомившись з матеріалами справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 1 ст. 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, 10.01.1993 року з вини працівника АТП-15130 водія ОСОБА_2 , який керував автобусом «Ікарус 280», д/н НОМЕР_1 , що належав АТП-15130, правонаступником якого є ТОВ «ПТ», сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивач отримала тілесні ушкодження. 
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14.07.1993 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 215 ч. 2 КК України, та засуджено до чотирьох років позбавлення волі умовно з позбавленням права керування транспортним засобом строком на два роки. 
Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч. 1 ст. 1195 ЦК України).
Розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.
Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (ч. 1 ст. 1197 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано належних та допустимих доказів втрати як загальної працездатності, так і професійної, у тому числі визначення відсотків таких втрат.
За заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду (ч. 1 ст. 1208 ЦК України).
За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1208 ЦК України).
Відповідно до положень частини 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішення суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Так, дійсно ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 2-2/08 між тими самими сторонами було затверджено Мирову угоду, відповідно до якої відповідач зобов`язується перераховувати на користь позивачки довічно, щомісячно втрачений заробіток в розмірі середньомісячної заробітної плати у галузі «Промисловість» на підставі довідки Державної служби статистики, а позивач залишає за собою право довічно корегувати суму втраченого заробітку на кожний наступний рік. 
Однак, позивачем не доведено зміни обставин, що впливають на визначені розміри платежів встановлених в Мировій угоді, у тому числі підвищення вартості життя, погіршення стану здоров`я, тощо. Наявна в матеріалах справи судово-медична експертиза № 247 спростовує обґрунтування позовних вимог.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладені обставини, недоведеність погіршення стану здоров`я позивача, ступень зниження працездатності, враховуючи принципи розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3, 4-7,1-13,17-18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,
Вирішив: 

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північтранс» (м. Одеса, 21 км Старокиївської дороги) про збільшення розміру виплат за мировою угодою – залишити без задоволення. 
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Повний текст судового рішення складено та підписано 02 березня 2026 року.
Суддя