Справа №487/2096/15-к
Провадження №1-в/487/21/26

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2026 Суддя  Заводського районного суду м. Миколаєва  ОСОБА_1 , вивчивши клопотання представника заявника ОСОБА_2 – адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Миколаєва суду надійшло клопотання представника заявника ОСОБА_2 – адвоката ОСОБА_3 про скасування, в порядку вимог ст. 170, 174 КПК України, арешту з майна засудженого вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.03.2017 ОСОБА_4 , накладеного Корабельним відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 
Заявник зазначив в клопотанні, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 був засуджений вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.03.2017 до покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією всього йому належного майна. Після набрання вироком законної сили, було відкрите виконавче провадження №57401647 та розпочато примусове виконання вироку суду. Заявниця, як спадкоємець, набуває право власності на усе майно померлого сина. Проте, з Автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру боржників встановлено, що виконавче провадження №57401647 щодо ОСОБА_4 відкрите, хоча у зв`язку зі смертю боржника виконавче провадження повинно бути закрито та накладений арешт на майно виконавець зобов`язаний був знятий та виключені відомості про боржника з відповідних державних реєстрів, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що Корабельним відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не було зроблено. 
Дослідивши зміст та доводи клопотання, додані до нього матеріали приходжу до наступних висновків.
Так, згідно доданих матеріалів до клопотання вбачається, що  вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.03.2017 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 187 ч.4, 257, 263-1 ч. 3 , 70 ч,1, 4 КК України до покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, стягнути кошти на користь потерпілих в рахунок відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, а також процесуальні витрати по справі на користь держави. 
Як зазначає заявник вирок набрав законної сили та в частині конфіскації майна та стягнення грошових коштів направлено на виконання до Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Також, як стверджує заявник, без надання відповідних доказів, державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), було накладено арешт на все майно ОСОБА_4 .
Крім того, як стверджує заявник, без надання відповідних доказів, Корабельним відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), було відмовлено у закритті виконавчого провадження та зняття арешту з майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушені права заявниці ОСОБА_2 як спадкоємця після смерті ОСОБА_6 . 
Отже, фактично заявник вважає неправомірними дії (бездіяльність) державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не закриття виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_4 та не зняття арешту з його майна. 
Посилаючись на норми ст.. 170, 174 КПК України, представник заявника просив скасувати арешт з всього майна ОСОБА_4 , накладеного Корабельним відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у межах виконання вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.03.2017. 
Так, згідно із ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК Українипідозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З аналізу вказаних законодавчих положень вбачається, що норми ст. 174 КПК України можуть бути застосовані для скасування арешту на стадії досудового розслідування або судового провадження. Однак, оскільки збереження арешту на майно може мати місце і після ухвалення вироку у справі, а неможливість його скасування згідно з процедурою, визначеною ст. 174 КПК України, призведе до істотного порушення прав особи, на майно якої накладений арешт, питання скасування арешту майна на стадії виконання вироку може бути розглянуте у порядку п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України з урахуванням положень ст. 174 КПК України.
Статтею 537 КПК України урегульовані питання, які вирішуються під час виконання вироків. Положеннями статті 539 КПК України визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку. Проте зазначеними нормами закону не встановлено порядку скасування арешту, накладеного в порядку виконання вироку про конфіскацію майна як вид покарання.
Частинами 1, 2 ст. 48 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає, зокрема, виконавчий лист для виконання органу державної виконавчої служби. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється органом державної виконавчої служби за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом.
Посилання представника заявника на Постанову Великої Пали Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 202/1452/18, суд вважає безпідставним та невірним тлумаченням вказаної постанови, оскільки у даній постанові Суд прийшов до висновку,  що у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства, зі змісту постанови вбачається, що  арешт на майно власника було накладено в порядку КПК України під час досудового розслідування.
Так, представник заявника адвокат ОСОБА_3 зазначає, що у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 арешт під час досудового розслідування або судового розгляду не накладався, арешт було накладено держаним виконавцем під час виконання вироку суду в частині конфіскації майна засудженого ОСОБА_4 , тому відсутні підстави для розгляду судом даного клопотання в порядку, передбаченому КПК України, у зв`язку з чим клопотання слід повернути заявнику без розгляду.
Крім того слід зауважити, що положеннями КПК України не встановлено порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб стосовно виконання судового рішення щодо конфіскації майна у кримінальному провадженні. 
Керуючись ст. ст. 2, 9, 170, 174, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника заявника ОСОБА_2 – адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з майна – повернути заявнику без розгляду.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає. 

Суддя ОСОБА_1