ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 673/1406/25
Провадження № 33/820/217/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Дюг А.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – адвоката Паламарчук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні та в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Паламарчук Г.В. на постанову судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2026 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з нього на користь держави 665 грн 60 коп судового збору. 
За постановою суду, 11 грудня 2025 року о 22 год 20 хв на вул. Першотравневій, 21, у с. Вовковинцях Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував автомобілем "Volkswagen Touran", державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить результат приладу «Drager Alkotest 6810» - тест від 11.12.2025 року №603 з результатом 2,63‰. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, чим учинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Паламарчук Г.В. просила постанову судді Деражнянського районного суду від 10 лютого 2026 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Уважала постанову місцевого суду незаконною та необгрунтованою, бо порушено норми процесуального та матеріального права. 
Зазначала, що працівники поліції перевищили свої повноваження та безпідставно, з очевидно надуманих підстав зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .
Звертала увагу суду на те, що ОСОБА_1 не вживав алкогольні напої, натомість демонстрував працівникам поліції лікарські препарати у формі таблеток, які були на панелі приладів.
Стверджувала, що працівники поліції долучили до матеріалів справи фрагменти відеозаписів з різних пристроїв, цифрові показники яких відрізняються від тих, що вказані в протоколі.
Зауважувала, що на роздруківці тесту з технічного приладу не відображена дата останнього калібрування пристрою, оскільки роздруківка має низьку якість, а тому неможливо перевірити, чи за допомогою належного пристрою проводився огляд.
Отже, на думку апелянта, суд, розглянувши справу, не дотримався принципу законності та повного і всебічного розгляду, не з`ясував усіх обставин, що й призвело до прийняття протизаконного рішення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Паламарчук Г.В. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення дотримався. 
Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється  керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015року № 1452/735 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, – визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. 
Обставини вчиненого ОСОБА_1 порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджені: 
-відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №538217 від 11 грудня 2025 року, в якому зафіксовано вчинене ОСОБА_1 порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України; 
-результатом тесту, проведеного за допомогою спеціального технічного засобу, – алкотестера «Dragеr Alcotest 6810» від 11 грудня 2025 року, яким констатовано стан сп`яніння – 2,63 ‰;
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, яким виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у водія: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкірного покриву обличчя;
-відеозаписом з місця події, на якому зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , його згода на процедуру проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та його відмова від подальшого проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. 
Уважаю, що місцевий суд дав належну правову оцінку цим доказам і дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У ході перегляду справи апеляційною інстанцією не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного вищевказаною інструкцією. 
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Із відеозапису з відеокамер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в ході якого в нього виявлено стан алкогольного сп`яніння – 2,63 ‰, з результатом тесту він погодився. Також із відеозапису чітко вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Водночас згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу фактично свідчить про визнання ним факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.
Згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Відсутність заперечень щодо результату огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, вказує на те, що водій транспортного засобу повністю погоджується з визнанням факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та не бажає спростувати позитивний результат огляду шляхом проведення відповідного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.
На переконання апеляційного суду, з наданих суду матеріалів справи випливає, що працівниками поліції дотримано вимог наведеної інструкції. 
Цим доводам місцевий суд дав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена в мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу. 
Невизнання ОСОБА_1 винності у вчиненому правопорушенні обґрунтовано розцінено судом як намагання ухилитися від відповідальності за вчинене правопорушення. 
Наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапис містить відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а саме факт керування транспортним засобом за його, як водія участі, зупинку цього транспортного засобу, спілкування ОСОБА_1 з працівником поліції та всю процедуру оформлення матеріалів. 
За таких обставин, апеляційний суд визнає цей відеозапис достатнім для того, щоб у сукупності з іншими доказами зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Твердження представника про використання неналежним чином повіреного приладу не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку газоаналізатора «Alcotest 6810», серійний номер НОМЕР_2 , чинне до 20 березня 2026 року, що підтверджує його справність та придатність до використання на момент проведення огляду.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 №1314-VІІ періодична повірка засобів вимірювальної техніки – повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і він становить 1 (один) рік.
Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 (один) рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).
Із матеріалів справи слідує, що останнє калібрування газоаналізатора Дrager Alcotest 6810 серійний номер ARCD-0511 було проведено 20.03.2025 року, а огляд водія на стан алкогольного сп`яніння з його використанням проводився 11.12.2025 року, тобто огляд проведено до спливу річного терміну останнього градуювання (калібрування). 
З огляду на вищенаведене, посилання апелянта про те, що термін повірки вказаного приладу складає півроку, не заслуговує на увагу.
Перевіряючи твердження апелянта про проведення огляду його довірителя несертифікованим технічним приладом, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до п.п.3, 5 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають зокрема сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Згідно зі ст.ст.10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки.
Медичний виріб Drager Alcotest 6810 був зареєстрований в Україні у встановленому порядку і внесений до державного реєстру медичної техніки. 
Згідно з сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки міжповірочний інтервал приладу Драгер Drager Alcotest 6810 становить один рік.
До переліку зареєстрованих та внесених до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення засобів, затвердженого наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року №1529, входить газоаналізатор Drager Alcotest 6810.
Отже, поліцейським правомірно застосований під час огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 газоаналізатор Drager Alcotest 6810 та його показники є допустимими доказами.
Згідно з результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», в організмі останнього було виявлено алкоголь 2,63 ‰.
Відповідно до технічних характеристик приладу Drager Alcotest 6810, узятих з відкритих джерел інформації, межі вимірювань цього приладу становлять 0,00-5,00‰ (проміле); точність вимірювання в діапазоні 0,00-0,84‰ (проміле) ± 0,04 ‰; робоча температура від -5 до +50°C. 
Згідно з чеком про проведення тесту на стан сп`яніння, який міститься в матеріалах справи, температура повітря була +10,0°C.
Відтак, на переконання апеляційного суду, результат огляду у 2,63‰ свідчить про перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий не є в межах похибки, не може визнаватися малозначним порушенням, а тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, місцевий суд прийняв законне та обґрунтоване рішення і в повному обсязі виконав вимоги ст.245 КУпАП.
За таких обставин уважаю, що місцевий суд дав належну правову оцінку усім доказам і дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Огляд на стан сп`яніння особи проводився з дотриманням норм передбачених законом.
Обставини, на які було звернуто увагу в апеляційній скарзі, не є визначальними, не впливають на доведення вини та спростовуються зібраними і дослідженими в суді першої інстанції доказами.
Порушень вимог закону, які би ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння останнього, не встановлено. 
Переконливих доводів, які би спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, ОСОБА_1 та його захисником не надано. 
Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП.
Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Постанову судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Паламарчук Г.В. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду М.С. Матущак