ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року	Львів	Справа № 300/5153/23 пров. № А/857/48199/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гуляка В. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі № 300/5153/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
головуючий суддя першої інстанції Шумей М.В., час ухвалення – не вказано, 
місце ухвалення – м. Івано - Франківськ, дата складання повного тексту - 29.10.2025
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Вказана заява мотивована тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не виконує рішення суду від 12.09.2023 по справі №300/5153/23, зокрема не виплачує заборгованість в сумі 752431,01 грн. Зазначив, що невиконання суб`єктом владних повноважень протягом одного року та 9 місяців з дня набрання законної сили судового рішення є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Ухвалою Івано-Франківського адміністративного суду від 29.10.2025 р. заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року по справі №300/5153/23 - задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року по справі №300/5153/23 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 нараховану суму доплати до пенсії у розмірі 752431,01 грн.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Суть доводів апелянта зводиться до того, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду є неналежне фінансування державою витрат по виплаті пенсії.
Апелянт зауважує, що на виконання рішення суду у цій справі, позивачу здійснено перерахунок пенсії, як особі з інвалідністю внаслідок війни, без обмеження розміру пенсії її максимальним розміром з 01.01.2017 р., з урахуванням уже виплачених сум. Доплату за період з 01.01.2017 р. по 28.02.2024 р. включено в реєстр, виплата за яким буде проведена при наявності фінансування з Державного бюджету. Виплата сум, нарахованих на виконання судових рішень, здійснюється за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України в порядку черговості виплат, що визначається датою набрання рішенням законної сили. 
Отже, з метою виконання рішення суду в цій справі Головне управління провело перерахунок пенсії позивача, забезпечило нарахування суми доплати та включення такої доплати до відповідного реєстру, а також здійснює щомісячну виплату пенсії з урахуванням судового рішення.
Просить скасувати увалу суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 300/5153/23.
Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, однак вказаний документ не містить ані власноручного, ані електронного підпису особи, яка його подала, що, у свою чергу, не відповідає вимогам КАС України щодо оформлення письмових заяв учасників справи. 
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що поданий позивачем відзив не може вважатися належним процесуальним документом та не підлягає врахуванню при вирішенні спору, оскільки відсутність підпису позбавляє суд можливості встановити волевиявлення особи щодо подання такого документа.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року позов задоволено повністю. Зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 , як інваліду війни без обмеження розміру пенсії її максимальним розміром з 01.01.2017 року з урахуванням уже виплачених сум.
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за його позовом.
Суд першої інстанції заву задовольнив з тих підстав, що судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами другою, третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, відповідно до наведених вище норм остаточне рішення суду є обов`язковим для учасників справи.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані ст. 378 КАС України.
Разом з тим, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень від 21.11.2024 № 4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, були внесені суттєві зміни до положень статті 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Так, відповідно до змісту частин 1-3 ст. 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Отже, з 19.12.2024 ст. 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили. Законодавцем прямо визначено, що зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Як уже зазначалось судом вище, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року по справі №300/5153/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати та виплачувати пенсію позивачу, як інваліду війни без обмеження розміру пенсії її максимальним розміром з 01.01.2017 року з урахуванням уже виплачених сум.
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, обчислена на виконання судового рішення від 12.09.2023 року по справі №300/5153/23 пенсія позивача за період з 01.01.2017 року по 15.02.2024 року становить 752431,01 грн.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виконало рішення суду в частині здійснення перерахунку пенсії позивача починаючи з 15.02.2024 року.
Водночас, вказане рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили 21.12.2023 року на даний час відповідачем не виконано в повному обсязі, оскільки позивачу не виплачено суму доплати до пенсії за період з 01.01.2017 року по 15.02.2024 року в сумі 752431,01 грн.
Як уже зазначалось вище, з 19 грудня 2024 року положення частини третьої статті 378 КАС України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року № 4094-IX (далі Закон №4094-IX) були доповнені абзацом другим такого змісту: «Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.».
Отже, ця норма встановлює самостійну та достатню підставу для зміни способу виконання після двомісячного строку невиконання рішення про пенсійні виплати.
Згідно із пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Як зазначено у пояснювальній записці до проєкту Закону №4094-ІХ (https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/1861803 ) він був ухвалений як елемент виконання Україною зобов`язань у межах групи справ Іванов (№40450/04)/Бурмич (№46852/13) і Національної стратегії розв`язання проблеми невиконання судових рішень, схвалену розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №1218-р.
Метою внесення змін до процесуального закону є забезпечення реального виконання судових рішень, а не формальне підтвердження обов`язку суб`єкта владних повноважень.
Зміни до частини третьої статті 378 КАС України, внесені Законом №4094-ІХ, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу виконання після двох місяців невиконання рішення.
Колегія суддів зазначає, що прийняттям Закону № 4094-ІХ Верховна Рада України змінила концепцію статті 378 КАС України, запровадивши самостійну підставу для зміни судом способу виконання судового рішення.
Крім того, Верховна Рада України цим законодавчим актом усунула необхідність для позивача звертатися з новим позовом для стягнення вже нарахованих, але невиплачених сум, визнавши це непропорційним і таким, що підриває ефективність судового захисту.
Виходячи з мети цих змін, судове втручання у спосіб виконання не є переглядом суті рішення, а становить механізм забезпечення реального і своєчасного виконання судового рішення, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 129-1 Конституції України.
З урахуванням наведеного є безпідставними є доводи апелянта про те, що зміна способу та порядку виконання судового рішення фактично змінить рішення суду по суті.
Отже, вказані вище приписи чинного законодавства свідчать про те, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Тобто, у будь-якому разі судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане.
Застосовуючи абзац другий частини третьої статті 378 КАС України колегія суддів встановила, що оскільки рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили, не було виконане у частині виплати грошових коштів, процесуальний закон передбачає можливість зміни способу виконання із зобов`язання вчинити дії (перерахувати та виплатити) на стягнення конкретної нарахованої суми з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області.
Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2025 року у справі № 380/7706/22, яка враховується судом апеляційної інстанції під час розгляду цієї апеляційної скарги.
У свою чергу зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості у розмірі 752431,01 грн. грн є чітко визначеною та нарахованою самим відповідачем.
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції вірно висновував, що наявні підстави для зміни способу і порядку виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року по справі №300/5153/23 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахованої суми доплати до пенсії у розмірі 752431,01 грн.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає зазначені в апеляційній скарзі доводи відповідача безпідставними, а висновки суду першої обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали відсутні.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі № 300/5153/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	С. П. Нос