Провадження № 2/537/807/2026
Справа № 537/486/26

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2026 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді Маханькова О.В., 
за участі секретаря Туль О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області в порядку загального позовного провадження за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю “ТАЛІОН ПЛЮС” звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до вимог якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 726299388 від 27.12.2024 в розмірі 106268 грн. 77 коп., з яких: 34 999 грн. 77 коп. – сума заборгованості по кредиту; 71269 грн. 00 коп. – сума заборгованості за відсотками; сплачений судовий збір у розмірі 2662 грн 40 коп та витрати на правову допомогу 5 000 грн 00 коп.
Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 27 грудня 2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №726299388 у формі електронного документу, відповідно до якого відповідач отримав від первинного кредитора кредитні кошти у розмірі 35001,00 гривень. 
Відповідно до умов розділу 2 договору товариство зобов`язалося надати відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що є невід`ємною частиною договору, текст розміщений на сайті товариства: www. moneyveo.ua. Згідно умов договору грошові кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше, ніж протягом 3-х банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання позичальником чергового траншу за договором. На виконання умов договору грошові кошти були перераховані товариством на банківську картку № НОМЕР_1 , яка була вказана відповідачем при укладенні договору. Відповідно до п.5.3 договору позичальник несе відповідальність правильності надання кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок. В порушенні умов договору та правил, позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки.
03червня 2025 року товариство відступило право вимоги за договором факторингу № МВ-ТП/38 до ТОВ «Таліон Плюс». Згідно п. 4.1 договору факторингу наявне право вимоги переходить від товариства до позивача з моменту підписання реєстру прав вимоги.
Загальна сума заборгованості за кредитним договором, заявлена до стягнення позивачем, становить 106268,77 гривень з них заборгованість по кредиту- 34 999,77 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом-71269,00 гривень.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.02.2026 по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.04.2026 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю. Проти проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, однак надав відзив на позовну заяву, де вказав, що згідно з п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йому не повинні нараховувати відсотки.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи, він не повідомляв суд про причини неявки, представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Згідностатті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З копії заяви на отримання грошових коштів в кредит від 27грудня 2024 року слідує, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” вказавши свої персональні данні, адресу проживання, банківську картку стосовно кредитування сума кредиту 35000,00 гривень договір оферти 726299388, дата укладання договору 27грудня 2024 року.
З копії договору кредитної лінії №726299388 від 27грудня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії №726299388 від 27 грудня 2024 року стосовно якого за п.2.1-2.2. кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту у розмірі 20050 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит товариства з обмеженою відповідальністю. За п. 2.3 кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 20050 гривень 27грудня 2024 року. За п.2.4 другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим договором. За п.3.1 позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п.3.2 договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. 
31.03.2025 між ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” та відповідачем ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 726299388 від 27.12.2024. Відповідно до пункту 1.1. додаткової угоди, сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 14 951,00 грн. Згідно п.1.2. додаткової угоди сторони погодили, що сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення угоди, разом із сумою траншу буде складати 34 999,82 грн.
З виписки за договором № б/н за період 27.12.2024 -31.03.2025 АТ КБ «ПриватБанк», яка була витребувана за ухвалою суду слідує, що на картку відповідача ОСОБА_1 Олександровича27.12.2024 було перераховано 20050 гривень, 31.03.2025 перераховано 14951,00 гривень.
З копії розрахунку заборгованості, яка надана ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» слідує, що відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за тілом кредиту 34999,77 гривень, проценти 21534,00 гривень.
З копії реєстру боржників судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 значиться в ньому під номером 413 договір №726299388 від 27грудня 2024 року, заборгованість по основному боргу 34999,77 гривень, заборгованість по процентам 21534,00 гривень, неустойка 17 499,89 гривень, загальна заборгованість 74033,66 гривень, сума фінансування 13 999,91 гривень.
З копії розрахунку заборгованості, яка надана ТОВ «Таліон Плюс», що відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за тілом кредиту 34999,77 гривень, проценти 71269,00 гривень
З копії повідомлення про відступлення слідує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в особі директора Сергія Сінченко повідомили відповідача ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги за боргами.
З копії повідомлення про дострокове розірвання договору ТОВ «Таліон Плюс» слідує, що відповідача ОСОБА_1 було повідомлено про розірвання договору кредитування у зв`язку з несплатою боргів сума заборгованості становить 123768,66 гривень, яку запропоновано повернути відповідачу.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Як слід з ч.1 ст. 207 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно п.п.5,6,7ст.3Закону України «Про електронну комерцію» слідує,що електронний договір - домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення,зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності,що додаються до інших електронних даних особою,яка прийняла пропозицію (оферту)укласти електронний договір,та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Відповідно доч.1,ч.3ст.512ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4)виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
З ст.514ЦК України слід,що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).
За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Як слід за ст. 1077 ЦПК України, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
За ст.1078ЦК України слід,що предметом договору факторингу може бути правогрошової вимоги,строк платежу за якою настав (наявна вимога),а також право вимоги,яке виникне в майбутньому(майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією,воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
З ст.514 ЦК України слід, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
За ст.1082ЦК України слідує,що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови,що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення провідступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога,яка підлягає виконанню,а також названий фактор,якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того,що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо факторне виконає цього обов`язку,боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «….боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…..неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Відповідачем ОСОБА_1 були надані докази які стосуються то, що він брав участь у заходах із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф проти України.
Крім того відповідачем було надано копій посвідчення серії НОМЕР_2 від 29.04.2016, що він має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.
Крім того за користування кредитом відповідачу були нараховані проценти.
Відповідно до п.15 ч.14 Закону України « «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» слід, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
З таких підстав суд приходить до висновку по часткове задоволення позовних вимог у частині тіла кредиту у сумі 34999 гривень 77 копійок. В іншій частині, які складають проценти у сумі 71269 гривень 00 копійок слід відмовити.
Відповідно ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Визначенні суми відшкодування витрат суд виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Позивачем надано копія договору про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року з якого слідує, що ТОВ «Таліон Плюс» та адвокатське об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» уклали договір про надання правової допомоги. Копію додаткової угоди № 2403 від 16 грудня 2025 року про надання правової допомоги до договору №5 від 02 грудня 2024 року з якого слід, що адвокатське об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» уклали договір про надання правової допомоги у справі клієнта до відповідача ОСОБА_1 де була погоджена вартість послуг яка становила 5000 гривень. Копію акта приймання-передачі наданих послуг від 16.12.2025 відповідно до договору про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року з якого слід, що вартість послуг становила 5000,00 гривень, Копію платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 251 від 16 грудня 2024 року слід, що ТОВ «Таліон Плюс» перерахувало 5000,00 гривень адвокатське об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» оплату за надання правової допомоги.
Суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог адвоката і вважає стягнути витрати за професійну правничу допомогу на користь сторони позивача в розмірі 1000,00 гривень.
Вказані критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).
Відповідно до ч.1 п.1 ч.2ст.141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки стороною позивача був сплачений судовий збір у сумі 2662 гривень 40 копійок, було задоволено частина позовних вимог яка складається 106268 грн. 77 коп. позовних вимог, задоволено 34 999 грн 77 коп (34999,77х100%):106268,77=32,93%, судовий збір 2662 гривень, задоволено 32.93%, (2662х32.93%):100%= 876,59 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,4,12,13,81,141,229,263-265 ЦПК України, ст.ст.205,207,536,626,638,639,ч.1ст.1048,1050,1052, ЦК України,-

вирішив:

Позовну заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (код ЄДРПОУ 39700642) суму заборгованості за кредитним договором 34 999 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 77 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (код ЄДРПОУ 39700642) понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 876 (вісімсот сімдесят шість) гривень 59 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (код ЄДРПОУ 39700642) понесені витрати на правничу допомогу у сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Маханьков О.В.