ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 650/5681/24     Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_5.
Номер провадження: 22-ц/819/204/26       Доповідач: Воронцова Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року         м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя- доповідач): Воронцової Л.П.,
суддів:    Майданіка В.В.,
Склярської І.В.,
секретар:    Олійник К.О.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_1",
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_1" на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2025 року, ухвалене суддею ОСОБА_5., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_1" про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_1" (далі - ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1") про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником земельної ділянки, кадастровий номер 6520981500:07:019:0007, загальною площею 9,9636 га, яка розташована в межах території Брускинської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 066144.
18 листопада 2009 року між позивачем та ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" укладено договір оренди землі №4АА002346-040971600028. 25 вересня 2015 року між позивачем, ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" та ПП "ІНФОРМАЦІЯ_3" укладено договір про заміну сторони у договорі оренди, відповідно до якого новим орендарем стало ПП "ІНФОРМАЦІЯ_3". В подальшому між позивачем, ПП "ІНФОРМАЦІЯ_3" та ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" укладено додаткову угоду до договору оренди землі, якою визначено новим орендарем ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1", нормативну грошову оцінку земельної ділянки у розмірі 347 519 грн 11 коп., орендну плату за користування земельною ділянкою, що становить 7.15% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди, строк дії договору оренди - до 30 листопада 2025 року.
Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань за договором, внаслідок чого позивачу не сплачено орендну плату за 2022-2024 роки.
Вважає, що систематична несплата орендної плати, невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням та відсутність будь-яких дій з боку відповідача щодо виконання договору свідчать про істотне порушення умов оренди, що є підставою для розірвання договору оренди землі.
У зв`язку із зазначеним, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд:
- розірвати договір оренди землі від 18 листопада 2009 року, з урахуванням додаткових угод до нього, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6520981500:07:019:0007, загальною площею 9,9636 га; 
- зобов`язати ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" повернути земельну ділянку загальною площею 9,9636 га, кадастровий номер 6520981500:07:019:0007, яка розташована на території Великоолександрівської територіальної громади Бериславського району Херсонської області, її власнику ОСОБА_1 ; 
- стягнути з ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати в сумі 74 542 грн 83 коп. та понесені судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 листопада 2025 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" про розірвання договору оренди земельної ділянки задоволено частково. Розірвано договір оренди землі від 18 листопада 2009 року, з урахуванням додаткових угод до нього, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6520981500:07:019:0007, загальною площею 9,9636 га; зобов`язано ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" повернути земельну ділянку загальною площею 9,9636 га, кадастровий номер 6520981500:07:019:0007, яка розташована на території Великоолександрівської територіальної громади Бериславського району Херсонської області, її власнику ОСОБА_1 ; стягнуто з ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати в сумі 49 695 грн 22 коп. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 633 грн 60 коп.; відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за 2022 рік
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції врахував об`єктивну неможливість відповідача ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" упродовж 2022 року використовувати спірну земельну ділянку, що розташована на території, яка була тимчасово окупована рф з березня 2022 року по листопад 2022 року, та виходив доведеності істотних порушень відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, а саме систематичного невиконання обов`язку зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки, недоведення відповідачем обставин непереборної сили і неможливості виконання умов договору, а тому дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди, повернення земельної ділянки власнику та стягнення орендної плати за 2023-2024 роки, розмір якої визначено без врахування податків та зборів у зв`язку із відсутністю доказів виконання відповідачем своїх обов`язків як податкового агента, зокрема щодо утримання та перерахування податків із суми орендної плати. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із рішенням суду ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував наявність обставин непереборної сили та об`єктивну неможливість використання земельної ділянки через її розташування на території, де ведуться бойові дії, потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами, що звільняє орендаря від сплати орендної плати. Зазначило, що суд порушив норми процесуального права, оскільки надав перевагу доказам, що подані позивачем, залишивши поза увагу доводи відповідача, а також розглянув заяву про відвід судді з порушенням порядку її розгляду.
Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 вважав доводи апеляційної скарги безпідставними, просив відмовити в задоволенні скарги.
В судове засідання апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що не перешкоджає її розгляду в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий номер 6520981500:07:019:0007, загальною площею 9,9636 га, яка розташована в межах території Брускинської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 066144.
18 листопада 2009 року між позивачем та ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" укладено договір оренди землі №4АА002346-040971600028. 
25 вересня 2015 року між позивачем, ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" та ПП "ІНФОРМАЦІЯ_3" укладено договір про заміну сторони у договорі оренди, відповідно до якого новим орендарем стало ПП "ІНФОРМАЦІЯ_3". 
В подальшому між позивачем, ПП "ІНФОРМАЦІЯ_3" та ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" укладено додаткову угоду до договору оренди землі, якою визначено новим орендарем ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1", нормативну грошову оцінку земельної ділянки у розмірі 347 519 грн 11 коп., орендну плату за користування земельною ділянкою, що становить 7.15% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди, строк дії договору оренди - до 30 листопада 2025 року.
Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження № 42022232090000075 від 12 квітня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 438 КК України, 12 квітня 2022 року на підставі самостійного виявлення прокурором кримінального правопорушення до ЄРДР внесено відомості про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року приблизно о 12:00 годині невстановлені особи у військовій формі з території бази ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1", яка розташована в АДРЕСА_1, вивезли три одиниці сільськогосподарської техніки на загальну суму близько 1,5 мільйона гривень. Крім того, 17 червня 2022 року на підставі заяви ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" до ЄРДР у цьому ж кримінальному провадженні внесено відомості про те, що 24 лютого 2022 року російські військові проникли на територію підприємства за адресою: АДРЕСА_2, внаслідок чого працівники товариства були позбавлені доступу до свого майна. 23 квітня 2022 року з території підприємства було захоплено ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок чого підприємство втратило можливість обробляти земельні ділянки загальною площею 60 532,9902 га, розташовані у Херсонській області.
Відповідно до розпорядження Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 21 листопада 2023 року № 1431 ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" надано пільги зі сплати місцевих податків щодо земельних ділянок, зазначених в додатках 1, 2 до розпорядження, та відмовлено в наданні пільг щодо земельних ділянок, зазначених в додатку 4 цього документа.
Згідно з розпорядженням Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року № 24 "Про доповнення переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили", до вказаного переліку додано ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1".
2. Мотивувальна частина
Позиція суду апеляційної інстанції
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У справі, що переглядається, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати, посилаючись на невиконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки, що є істотним порушенням умов укладеного між ними договору оренди земельної ділянки.
Щодо розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки власнику
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України).
Правилами частини першої статті 2 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.
Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. 
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
З огляду на наведені правила абзацу першого частини другої статті 651 ЦК України як цивільне законодавство, так і земельне передбачає окремі приклади його застосування, що мають характер загальних для усіх цивільних відносин (у разі істотного порушення цивільного договору іншою стороною), а також характер спеціалізованих - для інших приватноправових договорів та для інших окремо застережених у законі видів порушень цивільних договорів (зокрема, окремі правила статті 141 ЗК України, застосовні до догорів оренди землі).
Спеціальними у врегулюванні розірвання договору оренди землі є приписи статті 32 Закону України "Про оренду землі", а також статті 141 ЗК України, пункт "д" частини першої якої передбачає, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
З наведеного можна зробити висновок, що приписи про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та правила частини другої статті 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать одні одним, а навпаки - доповнюють одні одних.
Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23, провадження № 12-19гс24.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановлено, що 18 листопада 2009 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6520981500:07:019:0007, загальною площею 9,9636 га, яка розташована в межах території Брускинської сільської ради Бериславського району Херсонської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до якого, з урахуванням додаткових угод, новим орендарем стало ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1", яке зобов`язалося, зокрема, сплачувати орендну плату за користування спірною земельною ділянкою у грошовій формі у розмірі 7,15 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (347 519 грн 04 коп.) за рік оренди.
Як на підставу розірвання договору оренди земельної ділянки позивачі посилаються на систематичне невиконання відповідачем ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1"умов договору, а саме несплату орендної плати за користування земельною ділянкою у 2022-2024 роках.
Відповідач ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1"визнав факт невиплати орендної плати за вказані періоди у строки передбачені договором, при цьому посилався на те, що заборгованість по орендній платі за 2022-2024 року виникла виключно з обставин непереборної сили, пов`язаних з військовою агресією рф проти України, знищенням майна підприємства та неможливості провадження господарської діяльності, що об`єктивно унеможливило використання земельної ділянки та виконання обов`язку зі сплати орендної плати.
Так, відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 викладено висновок про те, що: "статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у своїй судовій практиці: постанови від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та від 09 листопада 2021 у справі № 913/20/21.
У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 686/16312/22 зазначено, що на рівні норм ЦК України законодавець не внормував застосування конструкції форс-мажору в цивільних відносинах. Традиційно в цивільних відносинах форс-мажор є договірною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності. Проте це не перешкоджає учасникам цивільного обороту врегулювати свої відносини з врахуванням принципу свободи договору.
Загальновідомим є факт збройної (військової) агресії Російської Федерації проти України та окупація частини території України, в тому числі, частини Херсонської області.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст.106 Конституції України, ЗУ "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено та діє на даний час.
Встановлено, що спірна земельна ділянка розташована на території Великоолександрівської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області.
У період із 10 березня 2022 року по 09 листопада 2022 року Великоолександрівська селищна територіальна громада перебувала під тимчасовою окупацією рф, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем доведено факт неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 рік, оскільки земельна ділянка, що розташована на території Великоолександрівської селищної територіальної громади Херсонської області в період з 10 березня 2022 року по 09 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією, а тому в цей період орендар був позбавлений можливості використовувати спірні земельні ділянки для отримання доходів, які є джерелом сплати орендної плати. 
Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 червня 2025 року, справа № 610/941/24, провадження № 61-3633 св 25.
Разом з цим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо наявності форс-мажорних обставин у період з 2023-2024 рік та безпідставними посилання на лист ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1.
Апеляційний суд зазначає, що лист ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.
Той факт, що ТПП України засвідчила відповідну форс-мажорну обставину сам собою не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.
Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. При цьому, наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22.
Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне виконання договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі№ 913/785/17, від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17, від 07 червня 2023 року у справі№ 906/540/22).
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" обмежилось лише посиланням на військові дії на території України та Херсонської області, зокрема, але не надало доказів на підтвердження того, які саме обставини вплинули на господарську діяльність підприємства та неможливість виконання умов спірного договору. 
Так, доводи скаржника ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" про наявність обставин непереборної сили, тобто забруднення після деокупації території сільськогосподарських угідь вибухонебезпечними предметами, які унеможливили для відповідача проведення сільськогосподарської діяльності протягом 2023-2024 років є необґрунтованими, оскільки належних доказів обстеження спірної земельної ділянки на предмет її забруднення вибухонебезпечними предметами, визнання непридатними суду не надано. 
Наданий відповідачем витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей та реєстрацію кримінального провадження № 42022232090000075 від 12 квітня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.438 КК України, лише підтверджує факт попереднього виявлення органом досудового розслідування обставин щодо протиправного заволодіння ІНФОРМАЦІЯ_4 року невстановленими особами у військовій формі з бази ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" сільськогосподарської техніки вартістю 1,5 млн. грн, та захоплення 11 одиниць мультикоптерів, а не підтвердження таких фактів. При цьому, вказані обставини не свідчать про абсолютну неможливість виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором оренди.
Посилання скаржника на звільнення від оподаткування на підставі розпорядження Великоолександрівської селищної територіальної громади Херсонської області про надання пільг ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" із місцевих податків та зборів на території територіальної громади на певний період часу не звільняє його від виконання обов`язків, передбачених умовами договору оренди. При цьому, вказане розпорядження не містять відомостей щодо забруднення належної позивачу земельної ділянки.
Розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року № 24 "Про доповнення переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили", не має правового значення у даній справі, оскільки зазначене розпорядження стосується періоду окупації Херсонської області у 2022 році та підлягало затвердженню на сесії обласної ради, що передбачено в пункті 2 цього документа. Крім того, вказане розпорядження датоване 01 березня 2023 року та підтверджує наявність обставин непереборної сили за період окупації Херсонської області у 2022 році.
Посилання скаржника на дані Інтерактивної карти ДСНС та віднесення території Великоолександрівської селищної територіальної громади до територій, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети, є безпідставними, оскільки містять лише ймовірнісні припущення щодо наявності вибухонебезпечних предметів, а не підтверджені факти, тому потенційна небезпека, на яку посилається відповідач, не є доказом реальної неможливості обробітку конкретної земельної ділянки. У межах приватно-правових договірних зобов`язань, звільнення від їх виконання можливе лише за наявності обставин, які фактично унеможливлюють здійснення сільськогосподарської діяльності, що має бути підтверджено відповідними технічними висновками або іншим належними доказами.
Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення ним будь-яких дій, спрямованих на обстеження земельної ділянки з метою подальшого її використання та виконання умов договору оренди, а також повідомлення позивача про неможливість її використання.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами існування форс-мажорних обставин, які б перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2023 та 2024 роки, що свідчить про систематичне невиконання умов договору оренди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 (провадження № 12-19гс24) зазначено, що підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірний договір оренди землі за вимогою позивача може бути достроково розірваний, а земельна ділянка повернена власнику, з підстав неналежного виконання умов договору, а саме систематичного невиконання обов`язків зі сплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору.
Щодо стягнення орендної плати
Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.
Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Згідно зі статтею 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки №4АА002346-040971600028 від 18 листопада 2009 року, з урахуванням додаткових угод, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі в розмірі 7,15 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (347 519 грн 04 коп.) за рік оренди.
Врахувавши, що у відповідача не було доступу до орендованої земельної ділянки в період з березня по листопад 2022 року, що обумовлено окупацією території Великоолександрівської сільської громади Бериславського району Херсонської області, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" на користь позивача ОСОБА_1 орендної плати за 2023 та 2024 рік на загальну суму 49 695 грн 22 коп. (347 519 грн 04 коп. х 7,15 % х 2 роки).
Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо порушення процесуального порядку, передбаченого частиною 4 статті 40 ЦПК України, вирішення питання щодо відводу головуючому у справі судді, з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що 21 липня 2025 року ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" подало до суду першої інстанції заяву про відвід судді ОСОБА_5., яка обґрунтована тим, що оскільки суддю притягнуто до дисциплінарної відповідальності та до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження за не зазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору, а суддя ОСОБА_5. розглядає більше ніж 100 судових справ, де відповідачем є ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1", і ухвалює рішення в цій та інших справах, які не містять належного зазначення мотивів їх ухвалення та не відображають причин відхилення аргументів відповідача як і причин прийняття аргументів позивача, що вказує на безпосередню необхідність відводу судді.
Ухвалою Великоолександрівського районного суду від 31 липня 2025 року, постановленою у складі судді ОСОБА_5., заяву ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" про відвід судді залишено без розгляду на підставі частини третьої статті 39, частини третьої статті 44 ЦПК України.
Обґрунтовуючи порушення судом процесуального порядку вирішення питання щодо відводу головуючому у справі судді, скаржник посилається на незаконність розгляду його заяви про відвід суддею, який розглядав справу.
Згідно з частиною третьою статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Відповідно до частини другої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Згідно з частиною третьою статті 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Відповідно до частини п`ятої статті 40 ЦПК України якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що постановляється ухвала, яка оформлюється окремим документом. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.
Встановлено, що станом на час подання заяви про відвід судді 21 липня 2025 року у Великоолександрівському районному суді Херсонської області здійснювало правосуддя менше трьох суддів: суддя Сікора О.О. та ОСОБА_5. суддю Каланчацького районного суду Херсонської області Ковальчук О.В. тимчасово зараховано до штату Великоолександрівського районного суду Херсонської області з 01 липня 2025 року, та остання станом на момент подання заяви про відвід 21 липня 2025 року на підставі наказу №03-04/22 від 30 червня 2025 року перебувала у відпустці, тому відповідно до приписів частини 5 статті 40 ЦПК України вирішення питання про відвід здійснено суддею, який розглядає справу. 
Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Відповідно до пунктів першого, другого частини третьої статті 376 ЦІК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 1)справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою.
Чинне процесуальне законодавство не надає визначення терміну "неповноважний склад суду", однак неповноважним склад суду можна вважати якщо: 1) справу розглянуто з порушенням правил підсудності; 2) справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді строк повноважень якого закінчився; 3) справу розглянуто і вирішено особою, яка не є суддею цього суду або за її участі: 4) справу передано на розгляд судді з порушенням встановленого порядку розподілу судових справ або з порушенням принципу незмінності складу суду: 5) справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді який брав участь у її вирішенні; 6) справу яку належить розглядати колегіально розглянуто і вирішено суддею одноособово. Такий висновок викладено Верховним Судом, зокрема у постанові від 06 березня 2024 року у справі № 686/9073/22.
Колегія суддів зазначає, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді (суддів) під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Заява відповідача про відвід судді містять лише його припущення про упередженість та не підтверджена належними і допустимими доказами.
При цьому, посилання скаржника на рішення Вищої ради правосуддя від 16 липня 2025 року про притягнення судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності є безпідставними, оскільки притягнення судді до відповідальності за неналежну мотивацію судових рішень у конкретних справах про адміністративні правопорушення, ухвалених у 2021 році, не порушує прав ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" та не свідчить про упередженість судді при розгляді даної справи.
Оскільки у цій справі відсутні обставини, що свідчать про упередженість або необ`єктивність суду першої інстанції у розгляді справи, а незгода сторони з процесуальними рішеннями судді в цій та інших справах не може бути підставою для відводу, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість відповідних доводів відповідача.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є такими, що висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_1" залишити без задоволення, рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції - Верховного Суду.

Головуючий     Л.П. Воронцова

Судді:      В.В. Майданік

І.В. Склярська