Справа №522/3293/26
Провадження №2/522/6088/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
07 квітня 2026 року          м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої – судді Косіциної В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої допомоги,-
ВСТАНОВИВ:
04 березня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої допомоги, у якій позивач просив стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачені кошти у розмірі 5 500,00 гривень та здійснити розподіл судових витрат.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа була передана на розгляд судді Косіциній В.В.
Ухвалою суду від 09 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справ. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачеві 15-ти денний строк для подання відзиву.
Копію ухвали суду від 09 березня 2026 року разом із копією позовної заяви було направлено за адресою ВПО відповідача листом із рекомендованим повідомленням про вручення, який повернувся до суду із зазначенням причини: «адресат відсутній за вказаною адресою».
Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи – не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження – не подавав, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
ОСОБА_2 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з 03 жовтня 2022 року, фактичним місцем проживання/перебування якої є: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.10.2022 року №5105-750133846.
03 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до УСЗН в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Згідно копії повідомлення про призначення соціальної допомоги №15102001012280226, ОСОБА_2 було призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у період з 01.10.2022 року по 31.12.2022 року у розмірі 8 000,00 гривень.
Позивач обґрунтовує свій позов тим, що внаслідок недобросовісних дій відповідачки було надмір виплачені кошти у розмірі 5 500,00 гривень. Вказані дії пов`язані з тим, що під час перевірки особової справи ОСОБА_2 було встановлено, що згідно даних з ДРРП, відповідачка має у власності об`єкт нерухомого майна.
Згідно абз.5 п.1 постанови КМУ «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» від 11 липня 2023 року № 709, допомога не призначається на сім`ю, яка вперше звертається за її призначенням, починаючи з 1 серпня 2023 р., якщо протягом трьох місяців перед зверненням уповноважена особа або отримувач на 1 число місяця, з якого призначається допомога, має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, або територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджується органом місцевого самоврядування, або інформації (за технічної можливості), внесеної до Реєстру пошкодженого та знищеного майна, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).
Тобто, набуття права власності на об`єкт нерухомого майна є обставиною, яка впливає на призначення та/або виплату грошової допомоги, а тому, відповідачка набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, повинна була повідомити про це відповідні органи.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.01.2024 року №363257305, ОСОБА_2 є власником об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , дата набуття – 14 грудня 2022 року.
Докази, які б підтверджували той факт, що відповідачка повідомляла, або вживала заходів задля повідомлення уповноваженого на те органу про обставину, що впливає на призначення грошової допомоги – не було.
Згідно розрахунку, наданого позивачем, за період 01 вересня 2023 по 31 грудня 2023 року ОСОБА_2 було надміру виплачена допомога у розмірі 8 000,00 гривень.
На підставі розпорядження УСЗН в Приморському районі від 23.01.2024 року №58511-47646110 прийнято рішення про припинення виплати та стягнення надміру виплачених коштів за період з 01.09.2023 року по 31.12.2023 року у розмірі 8 000,00 гривень у зв`язку із наявністю власного житла, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупованій території.
У позовній заяві позивач зазначає про те, що частина вказаної суми, а саме, 2 500,00 гривень відповідачка повернула добровільно.
Позивач направляв ОСОБА_2 за адресою ВПО вимогу, у якій просив повернути надміру сплачені грошові кошти, що підтверджується копією вимоги та поштових документів.
Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: 
а) набуття або збереження майна; 
б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 
в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Разом з тим у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
У статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: 
- по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; 
- по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18).
Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: 
а) набуття або збереження майна; 
б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 
в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Разом з тим у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
У статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: 
- по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; 
- по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18).
Враховуючи те, що ОСОБА_2 у встановлений законодавством строк не повідомила про набуття у власність об`єкта нерухомого майна, що призвело до виплати їй без належних на те підстав адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, беручи до уваги те, що набуття у власність об`єкта нерухомого майна є підставою для припинення такої допомоги, суд вважає, що позивачем спростована презумпція добросовісності дій відповідача та доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 3 328,00 гривень.
Згідно платіжною інструкцією від 13.02.2026 року №168, позивачем сплачено 3 328,00 гривень в якості судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору – підлягає задоволенню.
На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76, 133, 137, 141, 175, 178, 187, 263-265 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої допомоги – задовольнити.
Стягнути з відповідача – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , адреса ВПО – АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь позивача – Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, м. Одеса, вул. Косовська, 2Д, ЄДРПОУ – 36290160, надміру виплачену допомогу у розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 (нуль) копійок.
Стягнути з відповідача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , адреса ВПО – АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь позивача – Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, м. Одеса, вул. Косовська, 2Д, ЄДРПОУ – 36290160, суму сплаченого судового збору у розмірі 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Текст рішення складено та підписано 07 квітня 2026 року.

Суддя           Косіцина