Справа № 202/6942/25
Провадження № 2/202/741/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді - Бєсєди Г.В.
за участю секретаря – Міщенко М.С.
позивача – ОСОБА_1 
представника позивача – Старча А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Акцент-банк» про захист прав споживачів, - 

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 – адвокат Старча А.В. звернувся до суду із позовною заявою до акціонерного товариства «Акцент-банк» про захист прав споживачів.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 02.03.2021 між ОСОБА_1 та акціонерним товариством «Акцент банк» було укладено споживчий кредит за програмою «Кредитна картка». 25.04.2022 ОСОБА_1 було подано до акціонерного товариства «Акцент-банк» заяву про відкриття спеціального рахунку за програмою «Підтримка». В липні 2024 року ОСОБА_1 було виявлено використання кредитного ліміту за кредитною карткою № НОМЕР_1 , рахунок: НОМЕР_2 , без її відома невідомими особами. 31.07.2024 ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві з заявою про те, що у період часу з 25.07.2024 по 30.07.2024 виявила списання з власної банківської картки «А-Банк» № НОМЕР_1 грошових коштів 27 615,51 грн. 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Кіберполіції зі зверненням щодо злочину відносно неї за допомогою Веб-ресурсу cyberpolice.gov.ua. Відповідно до виписки по картці від 21.10.2024 списання грошових коштів за період з 25.07.2024 по 30.07.2024 кількість транзакцій з використання кредитного ліміту 107, на суму в розмірі 27 624 грн. 49 коп.
Наголошував, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не здійснювала фізичного пред`явлення та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача. 14 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулась до акціонерного товариства «Акцент-банк» із заявою про скасування/списання заборгованості за користування нарахованої лімітом повернення/зарахування коштів. Відповідач частково повернув позивачу суму платіжної операції, проведеної без її згоди 12.12.2024 в сумі 12 297, 46 грн. Залишок неповернутої відповідачем суми платіжних операцій з урахуванням перерахунку заборгованості становить 13 555, 37 грн.
Просила суд скасувати нараховану ОСОБА_1 акціонерним товариством «Акцент-Банк» (ЄДРПОУ 14360080) заборгованість за користування використаним кредитним лімітом з урахуванням основного боргу, відсотків та інших штрафних санкцій, що утворилася внаслідок проведення операції (транзакції) в період з 25.07.2024 по 30.07.2024 відкритої на ім`я ОСОБА_1 кредитної картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 на суму (основний борг 13 555 грн. 37 коп., та відсотки 6 092 грн. 95 коп.) без її згоди на таку транзакцію; зобов'язати акціонерне товариство «Акцент-Банк» (ЄДРПОУ: 14360080) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму коштів в розмірі: основний борг 13 555 грн. 37 коп., та відсотки 6 092 грн. 95 коп., що були списані акціонерним товариством «Акцент-Банк» (ЄДРПОУ: 14360080) з кредитної картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 внаслідок здійснення платіжних операцій (транзакцій) без згоди ОСОБА_1 .
Представник акціонерного товариства «Акцент-банк» надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачкою, у розумінні абзацу другого пунктів 1.23, 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», не доведено здійснення банком неналежного чи помилкового переказу, що кошти переказано неналежному отримувачу без законних підстав. Позивачкою не доведено належними й допустимими доказами того, що вона як користувач не замовляла і не оформляла здійснення платіжних операцій за відкритими їй банківськими рахунками; не довела порушення банком вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Умов та правил надання банківських послуг, що банком порушено правила розрахункових операцій; не довела тієї обставини, що банком здійснено недозволені або некоректно виконані платіжні операції, чи вчинено їх без розпорядження та без волевиявлення позивачки.
Також звертали увагу суду, що як вбачається із результатів перевірки, транзакції за карткою проводились без використання застосунку А24 (ЛОГ-файли та банківська виписка додаються), що вказує на єдиний можливий варіант – використання безпосередньо пластикової картки або даних, що вона містить які є достатніми для проведення платежів (номер картки, строк дії та CVV-код). Повідомлення про проведення транзакцій надсилались у вигляді ПУШ-повідомлень. Таким чином вбачається, що саме позивачка самостійно втратила інформацію, що дало змогу провести вказані операції і що є порушенням як УіП так і п. 6 розділу VІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 року №705. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Акцент-банк» про захист прав споживачів в повному обсязі.
Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов. Позивач в судовому засіданні зазначала, що 30.07.2025 вона випадково виявила використання кредитного ліміту за кредитною карткою коли зайшла в мобільний застосунок банку. Наголошувала, що жодних повідомлень від банку не надходило. 
Представник акціонерного товариства «Акцент-банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
ОСОБА_1 є клієнтом банку - АТ «Акцент-банк» та має банківський рахунок № НОМЕР_2 , що підтверджується копіями банківських виписок.
Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_2 за кредитною карткою в АТ «Акцент-банк» за період з 25.07.2024 по 30.07.2024, відкритого на ім`я ОСОБА_1 відбулось списання грошових коштів на суму 27 615, 51 грн.
30.07.2024 ОСОБА_1 повідомила відповідача за номером контакт-центру про несанкціоноване списання коштів, що підтверджується інформацією наданою АТ «Акцент-банк».
Також позивачка 31.07.2024 та 12.08.2024 звернулась із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення до правоохоронних органів.
Відповідно до витягу з ЄРДР від 31.07.2024 №12024100010002292 за заявою ОСОБА_1 від 30.07.2024 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 31.07.2024 було визнано, потерпілим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №12024100010002292, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2024.
Згідно витягу з службового розслідування за результатів перевірки, транзакції за карткою проводились без використання застосунку А24, що вказує на єдиний можливий варіант – використання безпосередньо пластикової картки або даних, що вона містить які є достатніми для проведення платежів (номер картки, строк дії та CVV-код). Повідомлення про проведення транзакцій надсилались у вигляді ПУШ - повідомлень. Клієнтом порушено УіП щодо збереження даних. Додатково за результатами службового розслідування вирішено подати заявку на відміну транзакцій через МПС за максимумом правил МС – 35 транзакцій.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
У статті 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон №2346-III) переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою; помилковий переказ - рух певної сумикоштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі; неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача; платіжний інструмент - засіб певної форми на паперовому, електронному чи іншому носії інформації, який використовується для ініціювання переказів. До платіжних інструментів належать документи на переказ та електронні платіжні засоби; неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. 
Згідно з п.14.12,14.16 ст.14 Закону №2346-III користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.
Відповідно до п.14.17 ст.14 цього ж Закону Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень скарг громадян. Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу встановлені п.37.2 ст.37 цього Закону (на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу).
Відповідно до п.32.1, 32.3 ст.32 Закону №2346-III Банки несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених п.22.6 ст.22 цього Закону. 
Зокрема, відповідно до п.22.6 обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/реєстраційним (обліковим) номером платника податків/реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника. 
Згідно з п.32.3.2 ст.32 Закону №2346-III, у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. 
Відповідно до п.39.1 ст.39 Закону №2346-III суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Правила платіжних систем мають передбачати відповідальність за порушення цих вимог з урахуванням вимог законодавства України.
Відповідно до п.1,5,6-9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. 
Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. 
Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. 
Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. 
Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. 
Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. 
Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. 
Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (тут і далі в редакції Положення на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. 
Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. 
Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.
Пунктами 7, 8 розділу VI Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. 
Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. 
Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Таким чином, користувач несе цивільно-правову відповідальність за платіжні операції, якщо він неналежним чином забезпечив конфіденційність даних (ПІН-коду тощо), що призвело до їх втрати або використання сторонніми особами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15, постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19, від 29 серпня 2022 року у справі №532/1349/19, від 31 липня 2024 року у справі №953/5904/22.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Позивач через п`ять днів після початку несанкціонованого списання коштів повідомила банк про списання коштів, а через день звернулася із заявою до правоохоронних органів з цього приводу. 
Позивач не надала доказів на підтвердження, що нею дотримано обов`язку стосовно невідкладного інформування банку про несанкціоновані платіжні операції.
Встановлено, що несанкціоноване списання коштів розпочалося 25.07.2024, проте позивач повідомила банк про цей факт лише 30.07.2024, що підтверджується зафіксованим у програмі банку повідомленням на гарячу лінію. 
Відповідно до положень чинного законодавства користувач несе повну відповідальність за всі операції, здійснені до моменту повідомлення надавача платіжних послуг, якщо він своїми діями чи бездіяльністю сприяв незаконному використанню конфіденційної інформації (ПІН-коду, паролів тощо).
Тривала бездіяльність позивача свідчить про неналежне виконання обов`язку щодо контролю за станом власного рахунку та збереження засобів ідентифікації. Таким чином, збитки, що виникли до моменту офіційного звернення до банку, покладаються на користувача, що є підставою для відмови у задоволення позовних вимог.
На підставі ст. 141 ЦПК України, так як позивача звільнено від сплати судового збору, витрати по оплаті судового збору необхідно віднести на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76-78, 81, 263, 264, 265, 354 ЦПК України суд, - 

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до акціонерного товариства «Акцент-банк» (м. Дніпро, вул. Батумська, 11, ЄДРПОУ 14360080) про захист прав споживачів - відмовити. 

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя       Г.В. Бєсєда