Справа № 302/776/24
Провадження № 1-кп/302/24/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026	селище Міжгір`я Закарпатської області	

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого, судді     ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання   ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024071110000039 від 15 лютого 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Горигляди Монастириського району Тернопільської області, з середньою технічною освітою, працюючого водієм-експедитором у ПП «ВАМ», одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 Кримінального кодексу України (далі – КК України). 

Учасники судового провадження:
прокурори       ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
ОСОБА_6 , 
обвинувачений      ОСОБА_3 ,
захисник обвинуваченого – адвокат   ОСОБА_7 

ВСТАНОВИВ:

У ході судового розгляду прокурором відповідно до вимог статті 338 Кримінального процесуального кодексу України змінено обвинувачення в частині уточнення дати вчинення кримінального правопорушення та посилання на нормативну підставу проведення мобілізації (т. 2, а.с. 152-159), після чого обвинувачення підтримано в зміненому обсязі. Заперечень сторін щодо розгляду провадження в межах зміненого обвинувачення не надійшло.
Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено про проведення загальної мобілізації.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.
Частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу в Україні» визначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць, зобов`язані, у тому числі, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі – відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для призову на військову службу.
Частиною першою статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу в Україні» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до статті 65 Конституції України, Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Встановлено, що 12.02.2024 року, ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, прибувши до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , будучи визнаним військово-лікарською комісією (ВЛК) придатним до військової служби та належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу, не маючи права на відстрочку, відмовився отримувати повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 з подальшою відправкою до місця несення служби на 12.02.2024 року про що було складено акт про відмову в отриманні повістки, та власноручно ОСОБА_3 , написана заява про відмову від проходження служби за загальною мобілізацією.
З урахуванням вищенаведеного, ОСОБА_3 , ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та призову на військову службу за мобілізацією, чим порушив вимоги статті 65 Конституції України, положення Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, визнав повністю. Пояснив, що після проходження військово-лікарської комісії та визнання його придатним до військової служби відмовився від призову на військову службу за мобілізацією. Свою позицію мотивував незадовільним станом здоров`я. У вчиненому розкаявся. Також просив суд урахувати, що його мати тяжко хворіє та потребує стороннього догляду, який, за його словами, може забезпечити лише він.
Вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів, зібраних у ході досудового розслідування та досліджених судом у судовому засіданні, які суд оцінив у їх взаємному зв`язку відповідно до вимог статті 94 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України), зокрема:
- показаннями свідка ОСОБА_8 , лікаря-невропатолога КП «Міжгірська районна лікарня», який пояснив, що входив до складу ВЛК під час проходження її ОСОБА_3 . Обставини огляду детально не пам`ятає, однак виклав порядок медичного огляду у ВЛК. Після ознайомлення з карткою обстеження та медичного огляду щодо ОСОБА_3 підтвердив належність власного підпису та зазначив, що висновок про придатність приймався з огляду на відсутність скарг за його профілем і відсутність наданих медичних документів, які б вимагали додаткового обстеження;
- показаннями свідка ОСОБА_9 , лікаря-психіатра КП «Міжгірська районна лікарня», яка пояснила, що є членом ВЛК тривалий час. Безпосередній огляд обвинуваченого детально не пам`ятає, однак виклала загальний порядок психіатричного огляду. Після ознайомлення з карткою медичного огляду підтвердила свій підпис та пояснила, що висновок про придатність ґрунтувався на відсутності скарг і на даних, які зазвичай оцінюються при огляді (поведінка, відповіді, повідомлення про облік, рівень соціальної адаптації тощо); 
- показаннями свідка ОСОБА_10 , лікаря-отоларинголога КП «Міжгірська районна лікарня», яка підтвердила свою участь у ВЛК, належність підпису в картці огляду та зазначила, що за результатами огляду відсутні підстави вважати обвинуваченого непридатним за ЛОР-профілем;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , лікаря-офтальмолога КП «Міжгірська районна лікарня», яка підтвердила свій підпис у документах ВЛК та пояснила, що під час огляду було виявлено погіршення зору, однак стан здоров`я не зумовлював висновку про непридатність, у зв`язку з чим зроблено висновок про придатність до військової служби;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , лікаря-терапевта КП «Міжгірська районна лікарня», яка підтвердила участь у ВЛК, належність підпису в картці огляду та пояснила, що за відсутності скарг і медичних документів, які вимагали б дообстеження, підстав для іншого висновку не було;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , лікаря-дерматолога КП «Міжгірська районна лікарня», яка підтвердила свою участь у ВЛК, належність підпису та зазначила, що відсутність скарг за дерматологічним профілем була підставою для висновку про придатність;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , лікаря-хірурга КП «Міжгірська районна лікарня», який підтвердив участь у ВЛК та належність свого підпису у документах, вказавши, що підстав для висновку про непридатність за його профілем не встановлювалося;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що під час проходження ОСОБА_3 ВЛК була секретарем комісії та, зокрема, здійснювала оформлення/внесення даних до документів, пов`язаних із проходженням військово-лікарської комісії; 
- показаннями свідка ОСОБА_16 , старшого солдата, оператора ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка пояснила, що була свідком того, як ОСОБА_3 відмовився отримувати повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 з подальшою відправкою до місця проходження служби;
- показаннями свідка ОСОБА_17 , завідувача хірургічним відділенням КП «Міжгірська районна лікарня», який пояснив, що у 2024 році був членом ВЛК, водночас зазначив, що безпосередній огляд ОСОБА_3 як хірург здійснював лікар ОСОБА_14 ;
- заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, поданою начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_18 , у якій зазначено, що 12 лютого 2024 року громадянин ОСОБА_3 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення військово-облікових даних. Після прибуття, відповідно до порядку, визначеного наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402, ОСОБА_3 було направлено на проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) для визначення ступеня придатності до військової служби. За результатами проходження ВЛК ОСОБА_3 було визнано придатним до військової служби та таким, що підлягає призову під час мобілізації. Водночас, за викладеним у заяві, ОСОБА_3 відмовився від проходження військової служби за мобілізацією, про що власноруч написав відповідну заяву. У зв`язку з цим, на думку заявника, ОСОБА_3 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України. У заяві міститься прохання внести відповідні відомості до ЄРДР (т. 1, а. с. 138-139).
- копією письмової заяви від 12.02.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_3 відмовився від проходження військової служби під час загальної мобілізації, зазначивши, що зі змістом статті 336 Кримінального кодексу України ознайомлений (т. 1, а. с. 141);
- аркушем доведення, відповідно до якого ОСОБА_3 було належним чином повідомлено та ознайомлено зі змістом статті 336 Кримінального кодексу України, що підтверджується його підписом (т. 1, а. с. 142);
- копією обліково-послужної картки до військового квитка ОСОБА_3 , яка містить відомості щодо його військового обліку та персональних даних (т. 1, а. с. 143-144);
- копією мобілізаційного розпорядження щодо ОСОБА_3 , яким визначено його виклик та подальші дії в межах проведення мобілізаційних заходів (т. 1, а. с. 145);
- актом про відмову в отриманні повістки від 12.02.2024 року, яким підтверджується, що ОСОБА_3 відмовився від отримання повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому заявив про відмову від проходження військової служби за загальною мобілізацією (т. 1, а. с. 146);
- довідкою військово-лікарської комісії від 12.02.2024 року № 715 та карткою обстеження і медичного огляду, оформленими на ім`я ОСОБА_3 , якими підтверджується визнання його придатним до військової служби (т. 1, а. с. 147-148);
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів та описом речей і документів, вилучених на підставі ухвали слідчого судді від 26.04.2024 року, що підтверджують отримання та фіксацію відповідних матеріалів у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством (т. 1, а. с. 161-162).
Неможливість окремих членів ВЛК детально відтворити обставини огляду обвинуваченого не впливає на доказове значення їх показань, оскільки вони підтвердили участь у роботі комісії та належність своїх підписів у відповідних документах. Висновок ВЛК про придатність обвинуваченого до військової служби підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, належність і допустимість яких перевірено в судовому засіданні. Судом не встановлено наявності у ОСОБА_3 на момент вчинення кримінального правопорушення передбачених законом підстав для відстрочки від призову під час мобілізації.
Судом також досліджено речові докази – оригінали документів особової справи призовника ОСОБА_3 , а саме:
- довідку військово-лікарської комісії № 715, протокол № 32 від 12.02.2024 року на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші;
- картку обстеження та медичного огляду від 12.02.2024 року на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; 
- обліково-послужну картку на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; 
- аркуш ознайомлення із нормами статті 336 КК України на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші;
- мобілізаційне розпорядження на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші;
- облікову картку на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші;
- копію паспорта на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші;
- рукописну заяву ОСОБА_3 , на одному аркуші;
- розписку про отримання повістки на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші;
- акт про відмову в отриманні повістки на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші;
- експериментально-психологічне дослідження на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші;
- реєстраційний бланк до методики БОО «Адаптивність-200» на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші;
- результати опитування «Адаптивність-200» на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші;
- карту соціально-психологічних та демографічних даних військовослужбовця на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші;
- карту професійно-психологічного відбору кандидата на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші.
Доводи сторони захисту про те, що заява ОСОБА_3 від 12.02.2024 року була написана під психологічним тиском та під диктовку працівника РТЦК та СП, суд визнає необґрунтованими.
Матеріали кримінального провадження не містять жодних об`єктивних даних про застосування до обвинуваченого фізичного чи психологічного примусу під час складання зазначеної заяви. Із відповідними заявами про протиправні дії службових осіб обвинувачений не звертався. Доказів того, що його стан виключав здатність усвідомлювати значення своїх дій чи керувати ними, суду не подано. Під час судового розгляду обвинувачений не заявляв про написання заяви під тиском або у стані, що виключав добровільність волевиявлення.
Зміст заяви є логічним і узгоджується з актом про відмову від отримання повістки та показаннями свідків. Підстав для визнання цієї заяви недопустимим доказом суд не встановив.
Щодо копії аркуша доведення від 12.02.2024 року суд зазначає, що він підтверджує факт ознайомлення обвинуваченого зі змістом статті 336 КК України та правовими наслідками ухилення від призову. Обвинувачений не заперечував належність йому підпису у відповідних документах та не заявляв про їх фальсифікацію. Факт обізнаності також підтверджується його власною письмовою заявою, у якій зазначено, що зі змістом статті 336 КК України він ознайомлений. Істотних порушень вимог КПК України при одержанні цього документа судом не встановлено.
Копія мобілізаційного розпорядження оцінюється судом у сукупності з іншими доказами. Посилання захисту на невідповідність дати («12.20.2024») має характер технічної помилки та саме по собі не свідчить про недопустимість доказу. Твердження захисту про неналежність обвинуваченому підпису не підтверджені доказами; клопотань про призначення почеркознавчої експертизи стороною захисту не заявлено. Разом із тим навіть без урахування цього документа факт проходження ВЛК, визнання придатності до військової служби, обізнаності про призов та відмови від отримання повістки підтверджується іншими належними та допустимими доказами.
Копія обліково-послужної картки містить відомості про перебування ОСОБА_3 на військовому обліку та його статус військовозобов`язаного, що має значення для предмета доказування. Вона засвідчена у встановленому порядку, а відсутність окремих реквізитів не свідчить про її недопустимість у розумінні статті 87 КПК України. Даних про фальсифікацію документа матеріали справи не містять.
Доводи сторони захисту про відсутність логіки в обвинуваченні у зв`язку з перебуванням обвинуваченого 12.02.2024 року у приміщенні РТЦК та СП суд відхиляє. Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, полягає в умисному ухиленні від призову під час мобілізації і може виражатися, зокрема, у відмові від отримання повістки чи виконання законних вимог щодо призову.
Факт проходження ВЛК та визнання придатності не спростовує, а підтверджує наявність обов`язку щодо призову. Відмова від отримання повістки та письмова відмова від проходження військової служби свідчать про реалізацію умислу на ухилення.
Посилання захисту на можливість негайного направлення обвинуваченого до військової частини не впливає на правову оцінку його дій, оскільки кримінальна відповідальність за статтею 336 КК України пов`язується з невиконанням військовозобов`язаним обов`язку щодо призову, а не з організаційними діями посадових осіб РТЦК та СП.
Доводи захисту щодо перебування обвинуваченого на військовому обліку в іншому територіальному центрі комплектування також не спростовують складу кримінального правопорушення. Питання внутрішньої взаємодії між територіальними центрами комплектування не є предметом доказування у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, у сукупності досліджені судом докази підтверджують, що ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, визнаним придатним до військової служби та таким, що підлягає призову під час мобілізації, умисно відмовився виконати обов`язок щодо призову. Його дії правильно кваліфіковані за статтею 336 КК України.
Належність повідомлення підтверджується мобілізаційним розпорядженням, актом про відмову в отриманні повістки та власноручною заявою обвинуваченого, що виключає сумнів у тому, що він усвідомлював обов`язок явки та правові наслідки його невиконання.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, законом встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.
Вирішуючи питання про вид і розмір покарання, суд виходить із положень статей 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також відповідати засадам справедливості, співмірності та індивідуалізації.
Подані стороною захисту медичні документи та витяг з рішення експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи підтверджують стан здоров`я матері обвинуваченого та потребу у сторонньому догляді. Разом із тим зазначені обставини не спростовують установленого судом факту умисної відмови обвинуваченого від призову під час мобілізації та не впливають на правову кваліфікацію його дій за статтею 336 КК України. Відомостей про надання обвинуваченому відстрочки від призову або прийняття компетентним органом відповідного рішення станом на 12.02.2024 року матеріали кримінального провадження не містять. Зазначені дані враховуються судом при призначенні покарання як відомості, що характеризують особу обвинуваченого. 
Суд ураховує, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення в умовах особливого періоду та загальної мобілізації, коли виконання конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни (стаття 65 Конституції України) має визначальне значення для забезпечення обороноздатності держави. Об`єктивна сторона інкримінованого діяння полягала не у пасивній поведінці чи непорозумінні щодо виклику, а у свідомій та вираженій відмові від виконання обов`язку: обвинувачений, будучи належним чином повідомленим про призов і наслідки відмови, відмовився отримувати повістку, що підтверджено актом про відмову, та власноручно написав заяву про відмову від проходження служби, при цьому був ознайомлений зі змістом статті 336 КК України.
Доведеність факту придатності ОСОБА_3 до військової служби підтверджується як письмовими доказами (довідкою ВЛК № 715, карткою обстеження та медичного огляду), так і показаннями свідків – членів ВЛК (невропатолога, психіатра, отоларинголога, офтальмолога, терапевта, дерматолога, хірурга), які підтвердили порядок проходження огляду, належність підписів у документах ВЛК, відсутність скарг та медичних документів, що вимагали б додаткових обстежень або могли б зумовлювати інший висновок. Показання свідка – оператора ІНФОРМАЦІЯ_3 узгоджуються з актом відмови та заявою обвинуваченого і підтверджують безпосередній факт відмови від отримання повістки.
Разом із тим суд ураховує дані про особу обвинуваченого: ОСОБА_3 раніше не судимий, одружений, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має проблеми зі здоров`ям, посилається на складні сімейні обставини. Обставин, що обтяжують покарання (стаття 67 КК України), судом не встановлено. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття; обвинувачений вину визнав.
Водночас наведені дані про особу обвинуваченого самі по собі не є достатніми для висновку про можливість досягнення мети покарання без його реального відбування. Інкриміноване кримінальне правопорушення посягає на встановлений порядок комплектування Збройних Сил України в період дії особливого періоду та воєнного стану, що зумовлює підвищену суспільну небезпечність такого діяння.
Суд бере до уваги висновки досудової доповіді органу пробації щодо оцінки ризиків, однак зазначений документ має допоміжний характер і не підміняє судову оцінку всіх обставин кримінального провадження. Визначення рівня ризику як «середнього» саме по собі не є підставою для застосування статті 75 КК України, оскільки питання звільнення від відбування покарання з випробуванням вирішується судом з урахуванням сукупності встановлених обставин, даних про особу винного та цілей покарання.
Оцінюючи характер і спосіб вчинення кримінального правопорушення, форму прояву умислу, що виразилася у відмові від отримання повістки та письмовій відмові від проходження військової служби, а також умови його вчинення в період воєнного стану, суд доходить висновку, що звільнення від відбування покарання з випробуванням не забезпечить досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України.
Такий підхід узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 641/1067/23, де зазначено, що питання застосування статті 75 КК України належить до судового розсуду, а при призначенні покарання за ухилення від мобілізації в умовах воєнного стану суд має оцінювати, чи є звільнення з випробуванням необхідним і достатнім для досягнення мети покарання, зокрема запобігання вчиненню аналогічних правопорушень іншими особами.
За таких обставин суд не встановив підстав для застосування статті 75 КК України, у зв`язку з чим ОСОБА_3 підлягає призначенню покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 336 КК України з реальним його відбуванням, з урахуванням установлених пом`якшуючих обставин та даних про особу обвинуваченого.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у справі – документи облікового характеру з особової справи призовника – після набрання вироком законної сили підлягають поверненню законному володільцю в порядку статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 100, 368, 369-371, 373-374, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.
Речові докази: оригінали документів з особової справи призовника ОСОБА_3 , а саме: довідка військово-лікарської комісії № 715, протокол № 32 від 12.02.2024 року на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; картка обстеження та медичного огляду від 12.02.2024 року на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; облікова послужна картка на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; ознайомлення із нормами статті 336 КК України на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; мобілізаційне розпорядження на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; облікова картка на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; копія паспорта на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; рукописна заява ОСОБА_3 , на одному аркуші; розписка про отримання повістки на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; акт про відмову в отриманні повістки на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; експериментально-психологічне дослідження на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; реєстраційний бланк до методики БОО «Адаптивність-200» на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; результати опитування «Адаптивність-200» на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; карта соціально-психологічних, демографічних даних військовослужбовця на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші; карта професійно-психологічного відбору кандидата на ім`я ОСОБА_3 , на одному аркуші – після набрання вироком законної сили повернути ІНФОРМАЦІЯ_2 як законному володільцю.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копію повного тексту вироку суду вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.
Копію повного тексту вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1