Справа № 526/2289/25
Провадження № 2/526/108/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

16 квітня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі
головуючої судді Максименко Л.В.
секретаря судових засідань Павленко Т.І.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 526/2289/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:

16 липня 2025 року ТОВ "ФК "Віва Капітал" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1425546209608 від 11.09.2024 у розмірі 21 945,00 грн, а також понесених судових витрат у вигляді судового збору в сумі 3028,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10 600 грн.
Ухвалою від 23.07.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.
Позивач та його представник копію ухвали про відкриття провадження отримали 23.07.2025 року, яка була направлена до їх електронних кабінетів.
Відповідач ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження, цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі не отримала, зворотне повідомлення повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Так, відповідач не повідомила суду про зміну адреси реєстрації чи проживання. Оскільки згідно з інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором №06 1027068 4141, копія ухвали суду та копія позовної заяви з додатками відповідачу не вручено, а поштові відправлення повернуто до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою»", то суд приходить до висновку, що згідно ч.6 ст. 272 ЦПК України відповідачу вручено вказане поштове відправлення і фактично вона є повідомленою про розгляд справи в суді першої інстанції.
Окрім того, відповідачу на її електронну пошту 04.08.2025 було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, відзиву на позов вона не надала. 
У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідач теж не подавала.
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину не вчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
В силу ч.2 ст. 191 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.
Судом встановлено, що 11.09.2024 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 1425546209608 в електронній формі, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5500,00 грн строком на 120 днів з 11.09.2024 року по 09.01.2025 року зі сплатою процентів в розмірі 0,99 % в день (базова процентна ставка) (п.1.2, п.1.3 1.4.2 договору), загальні витрати за кредитом становлять 6 265,96 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка – 2159,68%, орієнтовна загальна вартість кредиту – 11 795,96 грн.
Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W6Z1V7, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, вказаного нею у договорі. Також, сторонами погоджено графік платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.Вказані умови прописані, також, у паспорті споживчого кредиту. Грошові кошти перераховувались на рахунок відповідача за реквізитами її платіжної картки НОМЕР_1 (п.2.19 договору), вказаними нею у договорі.
Згідно п.1.1 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до п.6 договору, у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання за цим договором сума кредиту за яким не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, позичальник зобов`язаий сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу.
Між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та ТОВ "ФК "Віва Капітал" 18.05.2023 було укладено договір № М1805/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів. 
Виконання ТОВ "ФК "Віва Капітал" зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ "ФК "Віва Капітал", а також листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 27.05.2025 року, згідно яких ОСОБА_1 була ідентифікована в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "ФК "Віва Капітал" і на вказану нею у кредитному договорі картку здійснено перерахування кредитних коштів в розмірі 5500,00 грн.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання.
Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 10.07.2025 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 945,00 грн., яка складається: 5500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5445,00 грн. - заборгованість за відсотками, 11 000,00 грн. - штраф.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за Допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання кредиту, є укладеним з додержанням письмової форми визначеної законом, оскільки укладений з додержанням процедури визначеної законом України «Про електронну комерцію», та підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному ст. 12 Закону та умов кредитного договору.
На підтвердження факту укладення даного договору відповідачем свідчить зазначення в договорі її особистих даних, таких як номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання, а також існування самого тексту договору у позивача, який згідно зі ст. 11 Закону є оригіналом такого договору.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання:, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом,
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Судом встановлено, що відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору W6Z1V7. 
Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між фінансовою компанією та відповідачем не був би укладений. 
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним в порядку, визначеному цим договором.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Також ч.3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Ч.1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, зокрема те, що відповідачем не доведено факту належного виконання нею умов кредитного договору, суд вважає, що у позивача наявні правові підстави для звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Виходячи з наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку, що фінансова установа виконала свій обов`язок своєчасно та у повному обсязі, а ОСОБА_1 порушила умови договору та зобов`язання по погашенню кредиту, внаслідок чого її заборгованість перед ТОВ «ФК «Віва Капітал» станом на дату пред`явлення даного позову, становить за тілом кредиту у розмірі 5500,00 грн та процентів у розмірі 5445,00 грн, які нараховані в межах строку договору. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.
Щодо стягнення штрафу в сумі 11000 грн, суд зазначає наступне.
15.03.2022 року був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022 року. Вказаним законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. До розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
З розрахунку боргу за порушення умов договору № 1425546209608 від 11.09.2024, наданого представником позивача до матеріалів позовної заяви, судом встановлено, що штраф за несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті боргу нарахований в період дії воєнного стану і становить 11 000,00 грн.
Отже, позивачем всупереч вказаних вимог Закону України №2120-ІХ від 15 березня 2022 року, було неправомірно нараховано відповідачу неустойку (штраф) за невиконання кредитного договору № 1425546209608 від 11.09.2024 в сумі 11000 грн. З огляду на викладене, в цій частині позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах цивільної справи.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином доведено позовні вимоги лише в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, що складається з тіла кредиту та несплачених відсотків, в зв`язку із чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
За вказаних обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кредитні кошти у розмірі 10 945 грн, з яких: 5500 грн - основний борг; проценти – 5445 грн, які нараховані за період з 11.09.2024 по 09.01.2025.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 600 грн, суд зазначає наступне.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.
Так, в матеріалах справи зокрема наявний договір про надання правової допомоги №1 від 02.01.2025 року, укладений між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та адвокатським бюро «Грушевий Ю.В.», ордер №1126429, акт виконаних робіт від 26.06.2025 року, укладений між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та адвокатським бюро «Грушевий Ю.В.», рахунок №26/26-01 від 26.06.2025 року про оплату послуг за подання позовних матеріалів відносно ОСОБА_1 , який становить 10 600,00 грн, платіжна інструкція №LK706/7 від 27.06.2025 про оплату 10 600 грн ТОВ "ФК "Віва Капітал" адвокатському бюро «Грушевий Ю.В.», згідно договору за надання правової допомоги від 26.06.2025.
Тобто позивач скористався своїм правом на професійну правничу допомогу, поніс витрати на оплату цієї допомоги та має право на їх відшкодування.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд зауважує, що відповідач не подавала до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому суд звертає увагу, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, стороною відповідача не зазначено обставин та доказів, які б дали підстави для зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Таким чином, враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача витрат на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог (50%) в розмірі 5300 грн. При цьому суд вбачає співмірність розміру судових витрат на правничу допомогу, заявлених стороною, із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (50%) в розмірі 1514 грн.
Керуючись ст. 12, 81, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Віва Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1425546209608 від 11.09.2024 у загальному розмірі 10 945 (десять тисяч дев`ятсот сорок п`ять) грн 00 коп., яка складається з 5500 грн 00 коп. -заборгованість за кредитом, 5 445,00 грн - заборгованість за процентами.
Відмовити ТОВ «Фінансова Компанія «Віва Капітал» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 у частині щодо стягнення з неї штрафу в сумі 11 000  грн за кредитним договором № 1425546209608 від 11.09.2024.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю«Фінансова Компанія «Віва Капітал» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1514 грн 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5300 грн 00 коп. 
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал», місцезнаходження: Черкаська область, м. Шпола, вул. Таранця, 20, код ЄДРПОУ 40860735, 
Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_2 .

Головуюча: Л. В. Максименко