ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року 
м. Київ
cправа № 922/1552/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О. А. - головуючий, Баранець О. М., Мамалуй О. О.
за участю секретаря судового засідання - Грабовського Д. А.
та представників:
позивача - Котеленець М. Ю., Кисель А. С.
відповідача - Мамай О. В., Хан А. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 (головуючий - Шутенко І. А., судді Гребенюк Н. В., Слободін М. М.)
та рішення Господарського суду Харківської області від 04.08.2025 (суддя - Лаврова Л. С.)
у справі № 922/1552/25
за позовом  ОСОБА_1 
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Панасівська Слобода"
про визнання недійсним рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.  ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до ОСББ "Панасівська Слобода" з вимогами про визнання недійсним з моменту прийняття рішення пункту (питання) третього порядку денного загальних зборів ОСББ "Панасівська Слобода" від 13.06.2019 "Зміни до Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Панасівська Слобода", викладеного в протоколі загальних зборів ОСББ "Панасівська Слобода" № 9 та визнання недійсними змін до пункту 8 розділу ІІІ, пункту 2 розділу V Статут ОСББ "Панасівська Слобода", затверджених протоколом загальних зборів ОСББ "Панасівська Слобода" від 13.06.2019 № 9, з моменту їх затвердження.
2. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням порядку скликання та проведення загальних зборів ОСББ. Так позивач зазначає, що у вересні 2021 року з матеріалів цивільної справи № 642/4567/21 за позовом голови ОСББ "Панасівська Слобода" ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, позивач дізналась про існування протоколу № 9 від 13.06.2019 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку "Панасівська слобода", яким вирішено ряд питань діяльності ОСББ, в тому числі, пунктом 3 порядку денного "Зміни до Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Панасівська Слобода".
3. Позивач вважає, що загальні збори співвласників ОСББ, рішення яких оформлені протоколом № 9 проведені з грубим порушенням вимог Статуту та положень статті 6 Закону України "Про ОСББ" (в редакції, чинній на дату проведення зборів.), а самі рішення порушують права та законні інтереси позивача, як співвласника багатоквартирного будинку.
4. До вказаних порушень, за твердженням позивача, належить порушення прав позивача на участь в загальних зборах співвласників ОСББ в зв`язку із порушенням порядку скликання та проведення загальних зборів; порушення прав позивача, як співвласника багатоквартирного будинку та члена ОСББ, які витікають з рішень, відображених в протоколі № 9.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
5. Рішенням Господарського суду Харківської області від 04.08.2025, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 відмовлено у задоволенні позовних вимог.
6. Місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для визнання порушеними права позивача, як співвласника багатоквартирного будинку та члена ОСББ, а також порушень скликання і проведення загальних зборів, які могли б бути підставою для визнання недійсними прийнятими на них рішень.
7. Щодо тверджень позивача про порушення прав на участь в загальних зборах співвласників ОСББ в зв`язку із порушенням порядку їх скликання, зокрема повідомлення про їх проведення позивача, суди зазначили, що матеріали справи містять додаток № 1 до протоколу загальних зборів ОСББ, в якому під № 137 міститься підпис позивача про її повідомлення про призначені загальні збори. Справжність підпису не було спростовано позивачем, а проти проведення експертизи підпису вона відмовилася, відтак суди прийняли вказаний документ, як належний доказ підтвердження повідомлення про загальні збори 13.06.2019.
8. Також суди звернули увагу, що визнання недійсними рішень ОСББ в судовому порядку через значний проміжок часу після їх прийняття (збори були проведені у 2019 році), матиме негативні наслідки на діяльність ОСББ, адже створює ситуацію правової невизначеності для всіх співвласників і самого ОСББ. За таких умов суд повинен приділяти ще більше уваги дослідженню питань балансу інтересів співвласників ОСББ, з`ясуванню того, яке саме право співвласника було порушено оскаржуваним рішенням і можливості його відновлення саме через визнання недійсними рішень.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
9.  ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 і рішення Господарського суду Харківської області від 04.08.2025 та ухвалити нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
10. У касаційній скарзі скаржник не погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій, при цьому, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суд від 05.07.2022 у справі № 911/2269/20, від 07.09.2021 у справі № 916/2506/20, від 28.01.2021 у справі № 910/15906/19, від 15.11.2023 у справі № 917/1891/21 та від 12.02.2025 у справі № 521/16579/18.
11. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає про необхідність формування нового правового висновку у подібних правовідносинах, шляхом уточнення правових висновків, викладених у постановах Верховного Суд від 05.07.2022 у справі № 911/2269/20, від 07.09.2021 у справі № 916/2506/20, від 28.01.2021 у справі № 910/15906/19, від 15.11.2023 у справі № 917/1891/21 та від 12.02.2025 у справі № 521/16579/18, а саме зазначити про те, що відсутність письмового повідомлення про загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку відповідно до ч.3 ст.10, ч.6 та ч.7 ст.6 закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" є порушенням порядку денного загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного відповідно та є безумовною підставою для скасування рішень Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Позиція інших учасників справи
12. Відповідач не надав відзив на касаційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
13.  ОСОБА_3 з 22.06.2017 є власницею квартири АДРЕСА_1 та є членом ОСББ "Панасівська Слобода".
14. Як зазначає позивач, 10.07.2017 між нею та ОСББ "Панасівська Слобода" було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.
15. За ініціативою правління багатоквартирного будинку були скликані та 13.06.2019 проведені загальні збори співвласників багатоквартирного будинку "Панасівська Слобода" з порядком денним:
1.Обрання голови та секретаря загальних зборів.
2.Вибори п`ятого члена правління та членів ревізійної комісії.
3.Зміни до Статуту ОСББ "Панасівська Слобода".
4.Зміни до кошторису об`єднання та зміна тарифу на управління будинком, прийняття Правил фіксації порушень пов`язаних з пошкодженням санітарно - технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого майна з вини співвласника та механізм відшкодування майнової шкоди, завданої ОСББ "Панасівська Слобода".
16. За результатом проведених загальних зборів 13.06.2019 прийнято рішення, оформлене протоколом № 9 від 13.06.2019.
17. Так, з 3-го питання Порядку денного слухали ОСОБА_4 , який запропонував внести зміни до Статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Панасівська Слобода", а саме викласти наступні пункти в такій редакції:
- пункт 3 розділу ІІІ Статуту викласти в такій редакції:
"До виключної компетенції загальних зборів належить:
затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього;
обрання голови та членів правління об`єднання;
питання про використання спільного майна;
затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту;
попереднє (до їх укладення погодження) умов договорів, укладених на суму, що перевищує 1000000грн на рік, а також договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно власників чи їх частина;
визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників;
прийняття рішення про реконструкцію та ремонт будинку або про зведення господарських споруд;
визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління;
визначення обмежень на користування спільним майном;
обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном будинку повністю або частково асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку;
прийняття рішень про заснування інших юридичних осіб або участь у товариствах".
- пункт 8 розділу ІІІ Статуту викласти в такій редакції:
"Рішення на загальних зборах приймаються шляхом відкритого поіменного голосування.
Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували співвласники (представники), які разом мають більше половини від загальної кількості голосів співвласників.
Рішення загальних зборів викладаються письмово та засвідчується особистим підписом кожного хто проголосував із зазначенням результату його голосування "за" чи "проти".
Загальні збори можуть встановити інший порядок голосування на зборах та прийняття рішення на них".
- пункт 9 розділу ІІІ Статуту викласти в такій редакції:
"Якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої пунктом 8 цього розділу, ініціатором зборів (правлінням або ініціативною групою) проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах.
Письмове опитування співвласників проводиться протягом 30 календарних днів з дати проведення загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, відповідні рішення вважаються не прийнятими".
- пункт 11 розділу ІІІ Статуту викласти в такій редакції:
"Рішення загальних зборів, прийняти відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.
Рішення загальних зборів мають вищу юридичну силу щодо рішень інших органів управління об`єднання. Загальні збори своїм рішенням можуть у будь-який час скасувати або визнати таким, що втратило чинність рішення будь-якого іншого статутного органу об`єднання, зокрема, правління та ревізійної комісії (ревізора) об`єднання.
Рішення загальних зборів оприлюднюються шляхом розміщення його тексту в місцях загального користування будинку.
Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та за власний рахунок робити з них копії та виписки.
Рішення загальних зборів може бути оскаржена в судовому порядку".
- пункт 14 розділу ІІІ Статуту викласти в такій редакції:
"До компетенції правління належать:
Підготовка кошторису балансу об`єднання та річного звіту.
Укладання договорів про участь у витратах на утримання будинку зі співвласниками.
Здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно із законодавством та договором про участь у витратах на утримання будинку.
Розпорядження коштами об`єднання відповідно до затвердженого загальними зборами об`єднання кошторису.
Укладання договорів про виконання робіт надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням.
Ведення діловодства бухгалтерського обліку та звітності про діяльність об`єднання.
Скликання та організація проведення загальних зборів співвласників або зборів представників.
Призначення письмового опитування співвласників та утворення відповідної комісії для його проведення.
- пункт 5 розділу ІV Статуту викласти в такій редакції:
"Кошти об`єднання, включаючи кошти ремонтного, резервного фондів, витрачаються правлінням згідно з кошторисами, затвердженими загальними зборами співвласників та окремими рішеннями загальних зборів співвласників.
Кошторис об`єднання за поданням правління щороку затверджується загальними зборами не пізніше 1 вересня поточного року, якщо інший строк не встановлено загальними зборами співвласників. За рішенням загальних зборів можуть затверджуватися кошториси на 2 і більше років, якщо інше не встановлено рішенням загальних зборів співвласників Кошторис повинен передбачати такі статті витрат:
витрати на утримання і ремонт спільного майна;
витрати на оплату комунальних та інших послуг;
витрати фондів об`єднання;
інші витрати.
За рішенням загальних зборів для здійснення витрат за рахунок ремонтного, резервного фондів можуть затверджуватися окремі (спеціальні) кошториси.
Про виконання кошторисів, у тому числі окремих (спеціальних), правління надає щорічний звіт, який подає на перевірку ревізійній комісії (ревізора), а після його перевірки - загальним збором для ознайомлення.
Перший фінансовий рік об`єднання починається з дати його державної реєстрації і закінчується 31 грудня року, в якому проведено державну реєстрацію.
Наступні фінансові роки відповідають календарним".
- пункт 2 розділу V Статуту викласти в такій редакції:
"Співвласник зобов`язаний:
виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання та договором про участь у витратах на утримання будинку;
виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень;
використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями;
забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення;
забезпечувати дотримання вимог житлових і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин;
не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників;
дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм;
своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески на управління будинком, внески на капітальний ремонт, встановлені загальними зборами, та платежі за постачання теплової енергії в гарячій воді для опалення згідно загальноміських норм тарифікації, якщо інше не встановлено договором про участь у витратах на утримання будинку та інші платежі встановлені законодавством або прийняті рішенням загальних зборів;
відшкодовувати збитки заподіяні майну інших співвласників, зафіксовані згідно "Правил фіксації порушень пов`язаних з пошкодженнями санітарно технічних приладів і пристроїв обладнання, іншого майна з вини співвласника та механізм відшкодування майнової шкоди, завданої ОСББ "Панасівська Слобода";
виконувати передбачені Статутом об`єднання обов`язки перед об`єднанням;
запобігати псування спільного майна, інформувати органи управління об`єднання про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання;
дотримуватися чистоти в місцях загального користування та тиші згідно з вимогами встановленими законодавством;
Статутом об`єднання можуть бути встановлені інші обов`язки співвласників".
- Викласти Статут ОСББ "Панасівська Слобода" у новій редакції;
- Уповноважити голову та секретаря загальних зборів підписати та належним чином оформити та зареєструвати нову редакцію Статуту ОСББ "Панасівська Слобода" згідно чинного законодавства.
18. За результатом голосування, в якому прийняло участь 149 співвласників (4228,8 кв. м, 66,78%), було прийнято рішення про затвердження наведених вище змін до Статуту та викладення Статуту у новій редакції.

Позиція Верховного Суду
19. Перевіривши повноту встановлення судами першої і апеляційної інстанцій обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі Верховний Суд вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
20. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).
21. Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.
22. Так самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.
23. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржник стверджує про неврахування висновку Верховного Суду, наведеного у постановах від 05.07.2022 у справі № 911/2269/20, від 07.09.2021 у справі № 916/2506/20, від 28.01.2021 у справі № 910/15906/19, від 15.11.2023 у справі № 917/1891/21 та від 12.02.2025 у справі № 521/16579/18, який полягає у тому, що безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів.
24. Так, згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
25. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу. Суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист їх прав і охоронюваних законом інтересів, які порушені або оспорюються. Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації права, встановленого вищевказаними нормами.
26. Відповідно до частин першої та другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
27. Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
28. Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
29. Верховний Суд неодноразово зазначав, що вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
30. Вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) відкрито провадження у справі, належним позивачем.
31. Особа, яка звертається до суду з позовом, реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
32. Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право та/або охоронюваний законом інтерес порушене особою, до якої пред`явлений позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права/інтересу. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
33. Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.
34. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач оскаржує рішення загальних зборів у зв`язку з тим, що збори проведені з порушенням вимог Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та з порушенням права позивача, як співвласника багатоквартирного будинку. Зокрема позивач зазначає про порушення її права на участь в загальних зборах співвласників ОСББ в зв`язку із порушенням порядку скликання та проведення загальних зборів, оскільки її не було належним чином повідомлено про проведення спірних загальних зборів, а також у зв`язку з прийняттям на зборах рішень, не включених до порядку денного.
35. Верховний Суд зазначає, що для визнання недійсними рішень загальних зборів необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів співвласників об`єднання. Також суд повинен у кожному конкретному випадку оцінити характер порушення, враховуючи баланс інтересів як позивача, так і інших співвласників ОСББ.
36. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначає Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
37. Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначає об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (стаття 1 Закону).
38. Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
39. Отже, Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.
40. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.
41. За приписами частини другої статті 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.
42. Таким чином, управління майном багатоквартирного будинку є правом (та відповідно обов`язком) власників приміщень у багатоквартирному будинку, яке може реалізовуватися та виконуватися ними, зокрема, через об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, створене в цьому будинку.
43. Водночас, визначення порядку управління багатоквартирним будинком, є невід`ємною складовою реалізації прав та виконання обов`язків співвласниками багатоквартирного будинку щодо належного утримання та управління спільним майном, що здійснюється за їх безпосереднім волевиявленням.
44. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів або в разі неможливості встановлення наявності кворуму; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; відсутність протоколу загальних зборів.
Такі ж правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 917/1891/21 та від 12.02.2025 у справі № 521/16579/18 (на які посилається скаржник у касаційній скарзі).
45. При цьому, встановлення окремих порушень під час скликання та проведення загальних зборів учасників юридичних осіб не призводить до обов`язкового визнання недійсним рішення таких зборів.
46. Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 910/15071/20, від 03.11.2020 у справі № 916/3133/17, від 12.02.2020 у справі № 916/1253/19 не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних (установчих) зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.
47. Згідно приписів статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.
Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах.
Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.
Якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частиною чотирнадцятою цієї статті, проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважаються неприйнятими.
Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти").
48. Частиною одинадцятою статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що письмове опитування під час установчих зборів об`єднання проводиться в порядку, передбаченому Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
49. Тобто, порядок проведення загальних зборів (стаття 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку") містить відсильну норму до статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", яка передбачає порядок проведення установчих зборів. В свою чергу стаття 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" щодо порядку проведення письмового опитування містить відсильну норму до Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
50. Відповідно до частини восьмої статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" письмове опитування співвласників проводиться ініціативною групою та іншими співвласниками за бажанням.
Письмове опитування може проводитися щодо одного або декількох питань одночасно. Питання - це текст, у якому викладається пропозиція у вигляді резолюції, щодо якої учаснику опитування пропонується відповісти "за", "проти" або "утримався". Питання повинно мати чітке і зрозуміле формулювання, що не допускає різних тлумачень.
Письмове опитування співвласників проводиться шляхом власноручного заповнення ними листків опитування, в яких зазначаються день опитування, прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представників), відповідь співвласника на питання "так", "ні" або "утримався", особистий підпис співвласника та особи, яка проводила опитування.
Голосування від імені співвласника представником здійснюється в порядку представництва згідно з вимогами цивільного законодавства. Кожен співвласник, який має право голосу, може реалізувати це право під час проведення такого опитування лише один раз з одного питання.
Забороняється в процесі проведення письмового опитування співвласників примушувати їх до голосування за або проти прийняття відповідного рішення чи винагороджувати їх за це в будь-якій формі.
За результатами підрахунку результатів письмового опитування співвласників особи, які проводили письмове опитування, вносять його результати до протоколу зборів та підводять загальні підсумки голосування щодо всіх питань. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані на зборах співвласників, і голоси співвласників, отримані під час проведення письмового опитування.
Листки письмового опитування співвласників пронумеровуються, прошнуровуються та додаються до відповідного протоколу зборів.
51. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підтвердження повідомлення співвласників про проведення спірних загальних зборів, в матеріалах справи наявні додаток № 1 до протоколу № 9 від 13.06.2019 Загальних зборів ОСББ "Панасівська Слобода" - "Список співвласників житлових та нежитлових приміщень будинку АДРЕСА_2 , які повідомлені про загальні збори, призначені на 13.06.2019 на 17:30", а також нотаріальні заяви свідків - ОСОБА_4 (повірений Ключник О. Ф. (за довіреністю), власниці квартири АДРЕСА_3 з 2017 року), ОСОБА_6 (власник квартири АДРЕСА_4 з 2017 року) та ОСОБА_7 (власника квартири АДРЕСА_5 з 2017 року) згідно яких свідки підтверджують завчасне повідомлення про загальні збори, які відбулись 13.06.2019, шляхом особистого вручення під підпис повідомлення, детальне інформування про порядок денний з наданням проекту нового статуту, розміщення на інформаційній дошці оголошення про проведення 13.06.2019 загальних борів (з викладенням порядку денного та розміщенням проекту нового статуту).
52. При цьому, суди відхилили надані позивачем, в якості підтвердження факту неповідомлення останньої про проведення загальних зборів 13.06.2019 та про їх порядок денний, заяви свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зазначивши, що заява ОСОБА_9 не може бути прийнята судом, як доказ, оскільки власником квартири в будинку він став в липні 2021 року, тобто зі спливом 2-х років після проведення зборів, та, очевидно, не останній був обізнаний з порядком їх підготовки та проведення, а заява ОСОБА_8 (власник квартири АДРЕСА_6 ) є суперечливою, оскільки свідок зазначає, що при проведенні загальних зборів у 2019 році до порядку денного не було поставлено питання щодо затвердження статуту ОСББ у новій редакції, проект статуту до обговорення та ознайомлення не надавався, поряд з цим суди встановили, що згідно Додатку № 3 до Протоколу № 9 від 13.06.2019, власник квартири АДРЕСА_6 ( ОСОБА_8 ) не приймав участь у загальних зборах, його підпис відсутній серед підписів інших власників, які були присутні на загальних зборах. Крім того, за висновками судів, частина показань ОСОБА_8 свідчить про те, що він її отримав зі слів ОСОБА_1 , а отже є наданими з чужих слів.
53. Також, суди відхили твердження позивача про підроблення протоколу загальних зборів, зазначивши, що названі позивачем недоліки оформлених документів (зокрема щодо незначних виправлень) не є суттєвими та не спростовують дійсне волевиявлення більшості співвласників щодо прийняття спірного рішення. Також суди зауважили, без належних доказів фальсифікації документа, твердження про те, що оформлений протокол містить підроблення є припущенням.
54. Як встановлено судами попередніх інстанцій, матеріали справи містять Додаток № 1 до протоколу загальних зборів ОСББ, в якому під № 137 міститься підпис позивачки про її повідомлення про призначені загальні збори. При цьому, суди зауважили, що справжність підпису не було спростовано позивачем, проти проведення експертизи вона відмовилася, а відтак суди прийняли вказаний документ, як належний доказ підтвердження повідомлення про загальні збори 13.06.2025.
55. Таким чином, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження повідомлення/неповідомлення позивача про проведення загальних зборів в їх сукупності та взаємному зв`язку, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що докази, надані відповідачем на підтвердження повідомлення позивача про проведення загальних зборів та ознайомлення з порядком денним є більш вірогідними, аніж докази, надані позивачем (які фактично полягають в поясненнях та запереченнях проти повідомлення), отже відповідачем доведено факт повідомлення та обізнаність ОСОБА_1 про проведення загальних зборів ОСББ. Наведене, за висновками судів свідчить, що права ОСОБА_1 примати участь у загальних зборах для реалізації прав та повноважень позивача, як співвласника багатоквартирного будинку та члена ОСББ, не були порушені.
56. Також судами першої та апеляційної інстанції перевірено наявність кворуму на загальних зборах 13.06.2019. 
57. Так суди зазначили, що з протоколу загальних зборів ОСББ "Панасівська Слобода" № 9 від 13.06.2019 вбачається, що загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку - 228 осіб; загальна площа всіх квартир - 6297,4 кв.м; були оповіщені 228 осіб; у загальних зборах взяли участь 149 осіб, яким належать квартири загальною площею 4228,8 кв. м.
58. При цьому суди зауважили, що належних та достовірних доказів того, що на момент проведення загальних зборів ОСББ "Панасівська Слобода", на яких прийнято рішення, оформлене протоколом № 9 від 13.06.2019, загальна кількість членів ОСББ або загальна площа всіх квартир була іншою, матеріали справи не містять, а наведені в протоколі площі та кількість квартир позивачем не ставляться під сумнів та не оскаржуються.
59. Як встановлено судами попередніх інстанцій, за пункт (питання) третій порядку денного загальних зборів ОСББ "Панасівська Слобода" від 13.06.2019 "Зміни до Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Панасівська Слобода" проголосувало 66,78% співвласників, що є більше половини загальної кількості співвласників.
60. Також, суди відхилили доводи позивача про те, що рішення, прийняте загальними зборами за наслідками розгляду третього питання порядку денного по суті відмінне від питання, яке пропонувалося розглянути на загальних зборах.
61. Так, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що третім питанням порядку денного загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку "Панасівська Слобода" від 13.06.2019 було визначено: "Зміни до Статуту ОСББ "Панасівська Слобода".
62. При цьому, суди зазначили, що з протоколу № 9 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку "Панасівська Слобода" від 13.06.2019 вбачається, що слухали ОСОБА_4 , який запропонував внести зміни до пункт 3 розділу ІІІ Статуту, пункт 8 розділу ІІІ Статуту, пункт 9 розділу ІІІ Статуту, пункт 11 розділу ІІІ Статуту, пункт 14 розділу ІІІ Статуту, пункт 5 розділу ІV Статуту, пункт 2 розділу V Статуту. Інших питань в третьому пункті порядку денного, які не стосуються змін до статуту, не розглядалось та, відповідно, рішення не приймалось.
63. Встановивши зазначене, суди дійшли висновків, що рішення по питанням порядку денного були прийняті за наявності необхідного кворуму, а питання, які розглядались на загальних зборах були включені до порядку денного.
64. Разом з цим Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 16.08.2023 у справі № 904/1711/22 звертав увагу на специфіку відносин між співвласниками у ОСББ й, зокрема, зазначав, що ОСББ є неприбутковою організацією, яка на відміну від господарських товариств при проведенні зборів, в тому числі і шляхом письмового опитування, як правило не користується кваліфікованою правовою допомогою, через що можливими є незначні процедурні помилки в організації та проведенні зборів, які не повинні слугувати підставою для скасування рішень ОСББ з питань спільного управління майном. Крім того, на відміну від господарських товариств з невеликою кількістю учасників в ОСББ є певна, і часто доволі значна частина співвласників, які не прагнуть брати активну участь у вирішенні питань управління об`єднанням, вони не приходять на збори, не беруть участь у письмових опитуваннях. Тому проведення кожних зборів вимагає значних зусиль від органів управління або ініціативної групи по скликанню зборів, інформуванню співвласників, вручення та отримання заповнених бюлетенів. Суд має утримуватися від зайвого втручання в питання діяльності ОСББ, в тому числі і шляхом скасування рішень, у разі, якщо вони поза жодним сумнівом підтримані більшістю співвласників і за своїм змістом не мають ознак дискримінації або іншого порушення прав чи законних інтересів конкретного співвласника, який оскаржує такі рішення в судовому порядку.
Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №924/1270/23.
65. Тобто, незначні недоліки в оформленні результатів голосування не можуть бути підставою для визнання рішення загальних зборів недійсним.
66. З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі зроблені з урахуванням вимог законодавства та правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15.11.2023 у справі № 917/1891/21 та від 12.02.2025 у справі № 521/16579/18. Доводи касаційної скарги наведених висновків не спростовують, а фактично зводяться до намагання заявника здійснити переоцінку доказів та прохання надати нову оцінку доказам у справі, що в силу вимог статті 300 ГПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду.
67. Разом з цим, враховуючи запроваджені Великою Палатою Верховного Суду критерії оцінки подібності правовідносин, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відхиляє посилання скаржника на неврахування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 05.07.2022 у справі № 911/2269/20, від 07.09.2021 у справі № 916/2506/20, від 28.01.2021 у справі № 910/15906/19, з огляду на те, що вказані справи розглянуто та ухвалено судові рішення за наслідками розгляду не подібних правовідносин, зокрема за підставами позову, за змістом позовних вимог, за встановленими фактичними обставинами, за матеріально-правовим регулюванням. У всіх наведених скаржником справах спірні правовідносини регулювались Законом України "Про кооперацію", відповідно і висновки Верховного Суду стосуються питання застосування норм названого Закону, натомість у справі, яка розглядається спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
68. Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження.
69. Разом з цим, стосовно визначеної скаржником підстави касаційного оскарження судових рішень у справі, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, Верховний Суд зазначає таке.
70. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
71. Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
72. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 вказав, що при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема, зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
73. Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України скаржник повинен обґрунтувати, в чому саме полягає неправильне застосування норми матеріального права чи порушення норми процесуального права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду (у чому саме полягає помилка судів попередніх інстанцій при застосуванні відповідних норм права та як саме ці норми права судами були застосовано неправильно).
74. Отже, з`ясуванню підлягає як відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, так і наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
75. Водночас формування правового висновку не може ставитись у пряму залежність від обставин конкретної справи та зібраних у ній доказів і здійснюватися поза визначеними ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.
76. Посилаючись на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України щодо необхідності формування Верховним Судом висновку (пункт 11 цієї постанови), скаржник у касаційній скарзі не наводить аргументованого обґрунтування необхідності формування висновку Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права в контексті спірних правовідносин з урахуванням встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, поданих сторонами доказів на обґрунтування своїх вимог і заперечень, та підстав для відмови у задоволені позову.
77. Верховний Суд також зауважує, що для спростування будь-якого висновку, наведеного у оскаржуваних судових рішеннях скаржник має навести не особисті міркування щодо законності та обґрунтованості цих судових рішень, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування якої саме норми права у подібних відносинах не був врахований судами попередніх інстанцій з урахуванням встановлених ними обставин справи, від якого висновку необхідно відступити, з наведенням обґрунтування такої необхідності та/або який висновок сформувати (пункт 183 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 918/686/21).
78. Стаття 2 ГПК України визначає завдання та основні засади господарського судочинства. Положення статті 19 Конституції України передбачають, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
79. У контексті обраної скаржником підстави касаційного оскарження Верховний Суд констатує, що скаржник в касаційній скарзі лише окреслює свою позицію щодо правовідносин, що склалися між учасниками спору, в яких, на його думку, відсутній висновок суду касаційної інстанції. Касаційна скарга у цій частині за своїм змістом фактично зводиться до незгоди з наданою судами першої і апеляційної інстанцій оцінкою встановлених фактичних обставин справи, до необхідності надання судом касаційної інстанції переоцінки наявних в матеріалах справи доказів, що не є можливим з огляду на визначені в статті 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Відтак посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах визнаються декларативними, необґрунтованими та відхиляються.
80. З огляду на наведене, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, не підтвердилася під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних рішення і постанови з цієї підстави.
81. Так, зміст оскаржуваних рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції свідчить про дослідження наявних у справі доказів та встановлення обставин, що входять до предмету доказування у цій справі, а доводи скаржника фактично зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судом при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками судів, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень у цій справі.
82. Суд акцентує, що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.
83. Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішеннях, не свідчить про їх незаконність.
84. За таких обставин, перевіривши застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги та про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
85. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
86. Згідно положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
87. Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків судів першої і апеляційної інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятих у справі судових рішень.
88. За таких обставин, доводи касаційної скарги, не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення і постанова - без змін.

Розподіл судових витрат
89. Враховуючи викладене, судовий збір за розгляд касаційної скарги на підставі статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 і рішення Господарського суду Харківської області від 04.08.2025 у справі № 922/1552/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. А. Кролевець

Судді О. М. Баранець

О. О. Мамалуй