Справа № 484/144/26 
Провадження № 2/484/577/26 

Рішення
іменем України
(заочне)
03.03.2026 року м. Первомайськ
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Максютенко О.А
за участю секретаря судових засідань Завірюхи В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив
ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" через систему "Електронний суд" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 24163,00 грн., судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 30.03.2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено договір № 7740409 про надання споживчого кредиту та додаткову угоду до нього від 30.03.2024 року (далі - Кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора С1295 і був надісланий на його номер мобільного телефону НОМЕР_1 . Відповідно до п. 1.3 договору з урахуванням додаткової угоди до нього від 30.03.2024 року, Кредитодавець зобов`язується надати кредит на суму 7300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом до 25.03.2025 року.
Представник позивача зазначає, що відразу після вчинених дій відповідача, 30.03.2024 ТОВ "Авентус Україна" через ТОВ «Пейтейк» перерахувало грошові кошти в сумі 7300,00 грн. на його банківську карту № НОМЕР_2 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ "Авентус Україна". Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви, за договором №7740409 про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до нього від 30.03.2024 року становить 24163,00 грн., та складається з: 7300,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 16863,00 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.
Крім того, 23.10.2024 року ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Онлайн Фінанс" уклали договір факторингу № 23.10/24-Ф відповідно до умов якого ТОВ "Онлайн Фінанс" було відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №7740409 про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до нього від 30.03.2024 року.
16.05.2025 року ТОВ "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" уклали договір факторингу № 16/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників б/н від 16.05.2025 за договором факторингу № 16/05/25-Е від 16.05.2025 року, позивачу перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 27813,00 грн. ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" не здійснювало нарахувань за кредитним договором. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за договором №7740409 про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до нього від 30.03.2024 року перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС", що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 27813,00 грн.
У зв`язку із викладеним позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЕЙС" заборгованості за договором №7740409 про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до нього від 30.03.2024 року в розмірі 24163,00 грн, та понесених судових витрат.
Ухвалою суду від 04.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів.
Сторони про місце, день та час розгляду справи були повідомлені завчасно і належним чином.
Представник позивача у позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачу було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Судові повідомлення та документи відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, крім того його повідомлялось шляхом розміщення оголошення про розгляд справи на сайті судової влади.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, будь-яких інших клопотань від нього до суду не надходило.
Враховуючи на відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першоїстатті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 30.03.2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено договір № 7740409 про надання споживчого кредиту та додаткову угоду до нього від 30.03.2024 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису. ОСОБА_1 підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора С1295 і був надісланий на його номер мобільного телефону НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 1.2 договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Згідно п.п. 1.3, 1.4 Договору сума кредиту з урахуванням додаткової угоди від 30.03.2024 року складає 7300,00 грн., тип кредиту - кредит, Строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Детальні терміни(дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Позичальник зобов`язаний здійснювати оплату нарахованих процентів в Періодичну дату оплати процентів, а саме: «10» липня 2024 р., та на кожний 25 день після цієї дати протягом Строку кредитування. Дата повернення кредиту, Періодичні дати оплати процентів та дата сплати Комісії зазначаються в Графіку платежів, який міститься в Додатку 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною. У разі, якщо Позичальник виконав зобов`язання по сплаті процентів не пізніше наступного дня за днем Періодичної дати оплати процентів, то він вважатиметься таким, що виконав свої зобов`язання по сплаті платежу належним чином, а проценти за цим Договором продовжуватимуть нараховуватися згідно умов цього Договору (п. 1.4 Договору).
Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.5 Договору). Стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п. 1.5.1 Договору). Денна процентна ставка на дату укладання Договору та додаткової угоди складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20% в день. (Розрахунок: (57 816,00 грн. / 7300,00 грн. )/ 360 дн. * 100% = 2,20% в день) (п. 1.7.1 Договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 103 110,35% річних. Договору зміненої додатковою угодою). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договорута додаткової угоди складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 65 116,00 грн. 
30.03.2024 ТОВ "Авентус Україна" через ТОВ «Пейтейк» перерахувало грошові кошти в сумі 7300,00 грн. на банківську карту відповідача № НОМЕР_2 в АТ "ПУМБ", що свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ "Авентус Україна".
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2ст. 639 ЦК України).
Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору.
Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Факт виконання ТОВ "Авентус Україна" своїх зобов`язань за договором і додатковою угодою та перерахування 30.03.2024 грошових коштів в розмірі 7300,00 грн на картку, що належить ОСОБА_1 , номер якої надано позичальником, не спростовується відповідачем та підтверджується довідкою ТОВ «Пейтейк» від 13.11.2024 №20241113-1/1, відповідно до якої 30.03.2024 за ініціативою ТОВ "Авентус Україна" було зараховано кошти в сумі 7300,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_2 , емітовану АТ "ПУМБ" на ім`я ОСОБА_1 ..
Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору і додаткової угоди до нього та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 7300,00 грн.
23.10.2024 року ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Онлайн Фінанс" уклали договір факторингу № 23.10/24-Ф відповідно до умов якого ТОВ "Онлайн Фінанс" було відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №7740409 про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до нього від 30.03.2024 року.
16.05.2025 року ТОВ "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" уклали договір факторингу № 16/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників б/н від 16.05.2025 за договором факторингу № 16/05/25-Е від 16.05.2025 року, позивачу перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 27813,00 грн. 
ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" не здійснювало нарахувань за кредитним договором.
В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за договором №7740409 про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до нього від 30.03.2024 року перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС", що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 27813,00 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
За приписами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з вимогами ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок про те, що тлумаченнястатті 516, частини другої статті 517ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61 - 10389св21 від 23.02.2022, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039 св21 від 19.01.2022, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14.07.2021.
Оскільки, ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" на підставі договору факторингу набуло право вимоги за договором №7740409 про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до нього від 30.03.2024 року, тому у позивача, як нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за цим договором.
Доказів про визнання договору факторингу недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять.
В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за договором №7740409 про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до нього від 30.03.2024 року перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС", що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 27813,00 грн., яка складається з: 7300,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 16863,00 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 3650 грн. - заборгованість за пенею (штрафами).
Оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання за договором №7740409 про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до нього від 30.03.2024 року не виконував, у визначені договором строки погашення кредиту та процентів не здійснив, заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7300,00 грн. та проценти у сумі 16863,00 грн. підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 . Розмір пенії і штрафів позивачем не було заявлено, тому суд таку заборгованість не розглядає.

Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2662,40 грн судового збору.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. суду надано копії: договору про надання правничої допомоги від 20.08.2025 р. № 20/08/25-01 та додаткової угоди №25771114066 до нього від 11.09.2025, які було укладено між адвокатом Соломка О.В. та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС", акт прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2025р. згідно договору №20/08/25-01 від 20.08.2025р.
При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).
Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).
Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.
Розгляд справи проведено без участі представника позивача.
Як видно із акта прийому-передачі наданих послуг до договору про надання юридичних послуг, які надавалися адвокатом складаються, зокрема складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 .
Вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 на суму 2000 грн. охоплюється послугою складення та подання до суду позовної заяви, тому не може вважатися фактично понесеною як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 5000 грн. і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 77-80, 89, 259, 263-265, 279, 280 ЦПК України
ухвалив
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" заборгованість за договором №7740409 про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до нього від 30.03.2024 року в розмірі 24163 (двадцять чотири тисячі сто шістдесят три) гривні 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., а всього 7662 (сім тисяч шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Найменування учасників справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС", код ЄДРПОУ 42986956, адреса: вул. Поправки Юрія, буд. 6, кабінет 13, м. Київ, 02094.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 03.03.2026 року.
Суддя: