П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.03.2026  	Справа №607/3979/26 Провадження №3/607/1762/2026	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дуда О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , 
за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
19.02.2026 близько 21:30 год. гр. ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки гр. ОСОБА_2 , а саме висловлював словесні образи, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, чим порушив п.3, 14 ч.1 ст. 1 ЗУ « ''Про запобігання та протидію домашньому насильству'', чим вчинив адміністративне правопорушення, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №781483 від 19.02.2026 ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №783003 від 19.02.2026, 19.02.2026 близько 21:30 год. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 спілкувався із постраждалою ОСОБА_2 особисто, чим порушив вимоги п.2, 3 термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА 438280 від 16.02.2026, а саме заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. 
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №783003 від 19.02.2026 ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-8 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП визнав повністю, вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-8 КУпАП, не визнав, вказавши, що прийшов до ОСОБА_2 щоб забрати свою собаку, однак ОСОБА_2 відмовилась йому її віддавати без працівників поліції, тому він зателефонував у поліцію, під час цього у нього із співмешканкою винник словесний конфлікт, в присутності працівників поліції співмешканка повернула йому його собаку.
З`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.
За змістом частин 1, 2 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстава для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При розгляді справи суд враховує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладено на суд.
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до пунктів 3, 14, 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно норм вказаного Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Досліджуючи та оцінюючи у відповідності до положень ст.252 КУпАП в судовому засіданні матеріалів справи, докази у їх повній сукупності, приходжу до висновку, що крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №781483 від 19.02.2026; витягом із ІПНП України від 20.02.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 19.02.2026; копією рапорту інспектора ВП ПП Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції І. Лорич від 20.10.2025; копією документа ОСОБА_1 .
Диспозиція ч. 2 ст. 173-8 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений. 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №783003 від 19.02.2026, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимоги п.2, 3 термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА 438280 від 16.02.2026, а саме заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.
Згідно п.16 ч.1 ст.1 р.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.
Згідно із п.4 ч.1 ст.10 даного Закону до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.25 вказаного Закону терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, вчинення якого ставиться у провину ОСОБА_1 , виражається у невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, тому для настання відповідальності за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої такий був винесений, слід чітко встановити, коли, ким та на який період було винесено терміновий заборонний припис, які заходи містив вказаний припис та чи знав кривдник про винесення щодо нього такого припису.
Як видно із долученої до матеріалів справи копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №438280 від 16.02.2026 року, такий був винесений відносно ОСОБА_1 у зв`язку із вчиненням ним щодо його співмешканки ОСОБА_2 домашнього насильства на строк десять діб з 22 год 0 хв 16.012.2026 до 22 год 45 хв 26.02.2026. 
Також зі змісту вказаного термінового заборонного припису вбачається, що відносно ОСОБА_1 працівником поліції було застосовано захід термінового заборонного припису стосовно кривдника у вигляді заборони на вищевказаний строк залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, якою згідно із даним приписом є ОСОБА_2 ..
Оцінюючи зібрані по справі докази у їх повній сукупності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №781483 від 19.02.2026; витягом із ІПНП України від 20.02.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 19.02.2026; копією рапорту інспектора ВП ПП Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції І. Лорич від 20.10.2025; копією документа ОСОБА_1 .
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_3 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 173-2, тобто – вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
При накладенні адміністративного стягнення, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення ОСОБА_1 які він надав у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що доказами по справі не підтверджується умисел ОСОБА_1 на порушення термінового заборонного припису.
Таким чином, суд приходить до переконання, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-8 КУпАП, а тому провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-8 КУпАП слід закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.
Однак, п.12 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями, вказує, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, військовослужбовці, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Зважаючи на вищевказане, вважаю що ОСОБА_1 слід звільнити від сплати судового збору у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 173-2, 173-8, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) гривень.
Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-8 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №783003 від 19.02.2026 року – закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у провадженні по справі про адміністративне правопорушення на підставі п.12 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується штраф в подвійному розмірі.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя         Дуда О.О.