Справа № 521/22091/25
Номер провадження № 2-о/521/115/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року         м. Одеса

 
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
 
головуючого судді: Шевчук Н.О.,
 
секретаря судового засідання: Жекової А.О.

 
за участю представників учасників, учасників справи: 
 
від  ОСОБА_1 – не з`явився;
 
від Приватного нотаріуса Абусової Г.Р. – не з`явився.

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа: Приватний нотаріус Абусова Г.Р. (65012, м. Одеса, м. Одеса, вул. М. Арнаутська, 1) про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону

 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог заяви.

У грудні 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 – адвоката Левіта Віктора Семеновича про встановлення факту припинення іпотеки та скасування запису про заборону, у якій заявник просить суд: встановити факт припинення іпотеки за договором іпотеки серія та номер: № 323 від 08.02.2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сулеймановою Г.Р.; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме - скасувати запис про заборону відчуження нерухомого майна та запис про іпотеку стосовно об`єкта обтяження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , номер РПВН: 12118034.
Зокрема, обґрунтовуючи вимоги вказаної вище заяви, заявник вказав, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 . 
Як зазначено заявником, ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Банк «Демарк» в особі відділення банку в м. Одесі кредитний договір № 52-057 від 08.02.2008 року в розмірі 30 000,00 дол. США, та, в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між сторонами також було укладено договір іпотеки № 323 від 08.02.2008 року, який посвідчено Приватним нотаріусом Сулеймановою Г.Р.
За доводами заявника, згідно наданої банком довідки вих. № 047 від 04.03.2011 року станом на 04.03.2011 року його кредит було погашено повністю, заборгованість відсутня, а тому останній був переконаний про звільнення його майна від іпотечного обтяження.
Водночас, з отриманої заявником інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.09.2025 року, останньому стало відомо, що зазначений об`єкт нерухомості (який був предметом договору іпотеки) до теперішнього часу має обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження: 6556980).
Тобто, як вважає заявник, іпотекодержатель АТ «Банк «Демарк» в особі відділення банку в м. Одесі свого часу не здійснив відповідні дії шляхом звернення до нотаріуса чи іншого суб`єкта державної реєстрації прав обтяжень на об`єкти нерухомого майна із заявою про припинення обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно.
Разом з тим, як зазначено заявником, з відомостей, які наявні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що юридичну особу ПАТ «Банк «Демарк» було припинено шляхом ліквідації без визначення правонаступника.
Відтак, на переконання заявника у даному разі наявні правові підстави для задоволення поданої ним до суду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. 
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 25.12.2025 року у справі №521/22091/25 заяву про встановлення юридичного факту прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі окремого провадження; визначено дату судового розгляду, залучено Третьою особою Одеську міську раду, викликано учасників справи.
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 19.02.2026 року у справі №521/22091/25 клопотання представника Одеської міської ради від 22.01.2026 року вх. №4297 про заміну заінтересованої особи у справі №521/22091/25 задоволено частково; клопотання представника заявника Левіта Віктора Семеновича від 19.02.2026 року вх. №11145 про заміну заінтересованої особи у справі №521/22091/25 задоволено частково; у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Одеська міська рада про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону замінено заінтересовану особу - Одеську міську раду на Приватного нотаріуса Абусову Г.Р. 
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином та своєчасно.
За доводами поданої представником заявники заяви від 19.02.2026 року вх. №11237, останній просив суд розглянути справу без участі заявника та його представника, що розглянуто судом та задоволено. Також у вказаній заяві представник заявника підтримав вимоги заяви про встановлення юридичного факту з мотивів, викладених письмово, просив її задовольнити.
Представник Приватного нотаріуса Абусової Г.Р. до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, будь-яких заяв або клопотань до суду не скерував, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд вважає, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Абусова Г.Р. про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону потребує задоволення, враховуючи таке.

Хаджибейським районним судом міста Одеси було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії паспорта НОМЕР_2 , виданого Малиновським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 17.01.2015 року, ОСОБА_1 народився у м. Одесі ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.05.1995 року №7381 вбачається, що ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив квартиру у АДРЕСА_2 .
Право власності ОСОБА_1 на вказану вище квартиру було посвідчено Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 26.05.1995 року за №2362, стор. 151, кн. 60доп.
З Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.09.2005 року №8394263 вбачається, що право власності відповідача на квартиру посвідчене Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості». 
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.09.2025 року №443020612 вбачається, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м): 43,0, житловою площею (кв.м): 16,9 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , дата внесення запису:20.09.2005 року, на підставі договору купівлі-продажу, 7381, 25.05.1995 року, посвідченого Одеською Товарною Біржею.
Також, із вказаної інформаційної довідки вбачається, що на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , номер РПВН: 12118034, власником якої є ОСОБА_1 , накладено обтяження (заборона на нерухоме майно), реєстраційний номер обтяження: 6556980, зареєстровано: 08.02.2008 року 16:40:45 за № 6556980 реєстратором: Приватний нотаріус Абусова Г.Р., АДРЕСА_3 , заявник: Сулейманова Г.Р., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, підстава обтяження: договір іпотеки, 323, 08.02.2008 року.
З наявного у матеріалах кредитного договору вбачається, що  ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Банк «Демарк» в особі відділення банку в м. Одесі кредитний договір № 52-057 від 08.02.2008 року в розмірі 30 000,00 дол. США.
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позичальником та кредитором було укладено договір іпотеки № 323 від 08.02.2008 року, який посвідчено Приватним нотаріусом Сулеймановою Г.Р.
Згідно наданої Банком довідки вих. № 047 від 04.03.2011 року станом на 04.03.2011 року кредит позичальником погашено повністю, заборгованість - відсутня.
З відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 2384785 вбачається, що юридичну особу ПАТ «Банк «Демарк» було припинено, дата запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи: 23.01.2020 року, номер запису: 10641110033001921, підстава: рішення щодо припинення.
З листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №60-8582/25 від 17.09.2025 року та № 49-036-9559/25 від 17.10.2025 року за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 , вбачається, що у Фонді відсутні первинні документи ПАТ БАНК «ДЕМАРК»; у розпорядженні Фонду відсутня інформація стосовно стану розрахунків за кредитним договором № 52-057 від 08.02.2008 року (позичальник - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період до дати запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ БАНК «ДЕМАРК», розпочатої 29.09.2014 року; станом 29.09.2014 зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором № 52-057 від 08.02.2008 року перед ПАТ БАНК «ДЕМАРК» відсутні; ліквідація Банку вважається завершеною, а Банк – ліквідованим; повноваження Фонду як ліквідатора ПАТ БАНК «ДЕМАРК» припинено; починаючи з 23.01.2020 року жодних документів від імені Банку Фондом не видається.
На заяву представника заявника, скеровану до Приватного нотаріуса Чужовської Наталії Юріївни щодо припинення обтяження нерухомого майна, нотаріус листом від 23.10.2025 року №330/01-16 повідомила останнього, що зняття заборони відчуження та припинення обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняється нотаріусом згідно ст. 74 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій та п.57 Постанови Кабінету Міністрів України № 1127 а саме: нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, у зв`язку із: повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту); припиненням, розірванням іпотечного договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження; за заявою боржника та надання ним беззаперечних доказів про виконання всіх зобов`язань у повному обсязі; для державної реєстрації прав, що припиняються у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими відповідний правочин пов`язує можливість припинення таких прав, подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Припинення діяльності банківської установи – Іпотекодержателя, не є підставою для зняття заборони відчуження предмета іпотеки та проведення відповідних реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (припинення обтяжень). Враховуючи вищезазначене нотаріусом повідомлено, що задовольнити заяву щодо зняття заборони відчуження предмету іпотеки та припинення обтяжень, не вбачається можливим, у зв`язку з відсутністю правових підстав. 
Інших документів, які стосуються предмету судового розгляду у даному разі, матеріали цивільної справи не містять.
Предметом судового розгляду у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту припинення іпотеки та, як наслідок, зняття відповідного обтяження з об`єкта нерухомого майна.

Норми права застосовані судом під час розгляду справи та мотиви, за якими суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви у повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
У даній справі судом встановлено, що заявник, звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту, а саме факту припинення іпотеки відносно нерухомого майна, яке належить йому на праві приватної власності, зазначає, що іпотекодержатель – ПАТ «Банк «Демарк», як юридична особа – припинена, шляхом ліквідації; правонаступництва вказане припинення Банку не передбачає; у заявника відсутня будь-яка заборгованість за кредитним договором, укладеним із ПАТ «Банк «Демарк»; та, відповідно, забезпечення зобов`язання у вигляді іпотеки – є припиненим в силу об`єктивних обставин; проте іншого шляху, окрім судового, для зняття такого обтяження у заявника немає, з огляду на що, останній звертається до суду із відповідною заявою.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до відповідних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У даному разі, розглядаючи справу окремого провадження, суд звертається до висновків Верховного суду, що викладені у постанові від 23.07.2025 року у справі № 210/1532/23.
Так, розглядаючи аналогічну справу Верховний суд виснував, за змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3, абз. 2, 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», п. 1 ч. 1, речення друге цієї частини ст. 593 ЦК України).
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).
Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України).
Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абз. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).
Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання в повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном.
Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що після сплати боржником перед банком боргу у повному обсязі, кредитний договір припиняється у зв`язку з виконанням боржником зобов`язання за кредитним договором, а отже, і припиняється дія всіх забезпечувальних договорів.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 року у справі № 127/26402/20, постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 711/4556/16-ц. 
Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (ч. 1 ст. 8 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 13.09.2023 року у справі № 295/7291/20 зроблено такий висновок: «у справі, що переглядається: ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що зобов`язання за кредитним договором припинилося у зв`язку з припиненням без правонаступників юридичної особи - позикодавця, а тому є припиненою й іпотека. Вважала нотаріуса належним відповідачем за такими вимогами, оскільки лише нотаріус має повноваження зняти заборону на відчуження іпотечного майна; суди не звернули увагу, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як у добровільному, так і за примусовому порядку її ліквідації. Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання; з урахуванням установлених обставин у цій справі, положень статті 609 ЦК України, ліквідації юридичної особи позикодавця (ПАТ КБ «Західінкомбанк») за кредитним договором від 26 грудня 2006 року № 261206/2203-271, укладеним між КБ «Західінкомбанк» та ОСОБА_2, існують підстави для висновку про припинення зобов`язань за кредитним договором, та внаслідок цього припинення права іпотеки за договором іпотеки від 26 грудня 2006 року № 271, який укладений між ПАТ КБ «Західінкомбанк» та ОСОБА_1… Належним відповідачем за вимогами про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку є ПАТ «Західінкомбанк», щодо якого 03 травня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення без правонаступника юридичної особи. Проте запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку статті 74 Закону України «Про нотаріат» не подано. Наявність такого запису порушує право власника предмета іпотеки.»
Тлумачення ч. 1 ст. 8 ЦК України свідчить, що законодавець визначив порядок усунення прогалин у приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (ст. 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акта цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин.
Верховний суд також вказав, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатував, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд підкреслив, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно із абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.
Також суд зауважує, що ЦПК України не визначено осіб, які є заінтересованими у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які суд розглядає в порядку окремого провадження. Коло заінтересованих осіб визначається залежно від мети встановлення фактів, взаємовідносин таких осіб із заявником у зв`язку з фактами, які підлягають встановленню, і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Неправильне визначення такої особи заявником не є підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки заінтересовані особи повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи.
У даній справі судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Банк «Демарк» в особі відділення банку в м. Одесі кредитний договір № 52-057 від 08.02.2008 року в розмірі 30 000,00 дол. США та в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позичальником та кредитором було укладено договір іпотеки № 323 від 08.02.2008 року, який посвідчено Приватним нотаріусом Сулеймановою Г.Р.
Згідно наданої Банком довідки вих. № 047 від 04.03.2011 року станом на 04.03.2011 року кредит позичальником погашено повністю, заборгованість - відсутня.
Водночас, з відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 2384785 вбачається, що юридичну особу ПАТ «Банк «Демарк» було припинено, дата запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи: 23.01.2020 року, номер запису: 10641110033001921, підстава: рішення щодо припинення.
З листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №60-8582/25 від 17.09.2025 року та № 49-036-9559/25 від 17.10.2025 року за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 , вбачається, що у Фонді відсутні первинні документи ПАТ БАНК «ДЕМАРК»; у розпорядженні Фонду відсутня інформація стосовно стану розрахунків за кредитним договором № 52-057 від 08.02.2008 року (позичальник - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період до дати запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ БАНК «ДЕМАРК», розпочатої 29.09.2014 року; станом 29.09.2014 зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором № 52-057 від 08.02.2008 року перед ПАТ БАНК «ДЕМАРК» відсутні; ліквідація Банку вважається завершеною, а Банк – ліквідованим; повноваження Фонду як ліквідатора ПАТ БАНК «ДЕМАРК» припинено; починаючи з 23.01.2020 року жодних документів від імені Банку Фондом не видається.
Таким чином, як встановлено судом із матеріалів цивільної справи, процедуру ліквідації ПАТ БАНК «ДЕМАРК» завершено, Банк ліквідовано без правонаступництва.
Водночас, що не заперечується учасниками справи, іпотечний договір було укладено між вказаним вище банком і заявником у даній справі, при цьому, за зобов`язаннями за кредитним договором, як встановлено судом, у позичальника відсутні будь-які борги.
Проте, судом також встановлено, і на цьому наполягає заявник, що запис про реєстрацію обтяження, здійснений на підставі іпотечного договору, не скасований, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку ст. 74 Закону України «Про нотаріат» банком не подано, що підтверджено відповідним листом нотаріуса, наданого на запит представника заявника.
Таким чином, наявність запису про обтяження об`єкта нерухомого майна порушує право власника предмета застави (іпотеки) на вільне володіння таким майном.
Отже, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що наявні підстави вважати іпотеку припиненою, оскільки позичальник виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі.
Суд зазначає, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування відповідних обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно із абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.
Суд застосовує аналогію закону й аналогію права тоді, коли, на переконання суду, певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого є прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Відсутність у процесуальних кодексах положень про аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі № 2-591/11).
Відтак, за встановлених у цій справі обставин та з урахуванням наявних підстав вважати іпотеку припиненою, суд виснує про підставність заяви ОСОБА_1 , з огляду на що, заява про встановлення факту припинення іпотеки та скасування запису про заборону відчуження на нерухоме майно потребує задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно із ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 2, 13, 82, 141, 142, 178, 255, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 593, 598, 599, 609 ЦК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа: Приватний нотаріус Абусова Г.Р. (65012, м. Одеса, м. Одеса, вул. М. Арнаутська, 1) про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону - задовольнити.
Встановити факт припинення іпотеки за договором іпотеки серія та номер: № 323 від 08.02.2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сулеймановою Г.Р.
Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості про заборону відчуження нерухомого майна та відомості про іпотеку стосовно об`єкта обтяження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , РПВН: 12118034, реєстраційний номер обтяження 6556980, зареєстровано: 08.02.2008 року реєстратором: Приватний нотаріус Абусова Г.Р., АДРЕСА_3 , заявник: Сулейманова Г.Р., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, підстава обтяження: договір іпотеки, 323, 08.02.2008 року.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 17.03.2026 року. 

Суддя: Н.О. Шевчук