ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/16006/24  Номер провадження 33/814/87/26	Головуючий у 1-й інстанції Обревко Л. О.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника – адвоката Хараїм О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Хараїм О.В., на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 01 травня 2025 року,
ВСТАНОВИВ: 
Цією постановою
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За змістом постанови місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 17 грудня 2024 року о 20 годині 46 хвилин по вул. Університетській, 22 у м. Кременчук керував транспортним засобом «Hundai Sonata», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови й координації рухів, та відмовився від проходження в установленому законодавством порядку огляду на стан сп`яніння.
В апеляційній скарзі адвокат Хараїм О.В. просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 01 травня 2025 року та закрити провадженні у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки поліцейський на ставив перед ним відповідної вимоги, йому не вручалася копія направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та його не ознаймолювали зі змістом цього направлення, що також обумовлює недопустимість і неналежність протоколу як доказу; ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, в тому числі право на захист, а тому наявні в матеріалах справи докази є недопустимими.
Суд апеляційної інстанції заслухав думку адвоката та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підтримку апеляційної скарги, вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 198932 17 грудня 2024 року о 20 годині 46 хвилин водій ОСОБА_1 по вул. Університетській, 22 у м. Кременчук у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «Hуundai Sonata», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови й координації рухів, та відмовився від проходження в установленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.1).
Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічних носіях інформації, з яких установлено те, що 17 грудня 2024 року о 20 годині 46 хвилин по вул. Університетській, 22 у м. Кременчук Полтавської обл. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hundai Sonata», н.з. НОМЕР_1 , і, рухаючись ним, вчинив наїзд на східці та в подальшому здійснив контактування керованого ним автомобіля з іншим транспортним засобом. ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому, на місці події свідок і сам ОСОБА_1 підтвердили факт вживання ОСОБА_1 перед виконанням функцій водія алкогольних напоїв. Поліцейським було встановлено наявність підстав уважати, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та повідомлено йому про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови й координації рухів. Однак на вимогу поліції ОСОБА_1 відразу відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння взагалі. Позиція ОСОБА_1 щодо відмови від проходження даного огляду була категоричною, незалежно від місця та способу його проведення та полягала в умисному ухиленні від такого огляду в цілому. При цьому, ОСОБА_1 підтвердив розуміння того, що за вчинення вказаних вище дій (його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння) передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, вказував, що не заперечує свою винуватість, під час оголошення йому змісту протоколу про адміністративне правопорушення не заперечував змісту викладених у протоколі обставин.
При цьому, ОСОБА_1 , який згідно з даними довідки ВАП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП має посвідчення водія від 2016 року (а.с.9), безумовно розумів наявність у нього передбаченого законодавстом обов`язку пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння і наслідки відмови від проходження згаданого огляду, а саме те, що особи, які вчиняють вказане порушення, несуть відповідальність згідно із законодавством, факт розуміння чого він і підтвердив поліцейському.
У силу приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського відповідно до встановленого законом порядку є обов`язком водія.
Отже, викладені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – відмови ним як особою, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Належних і достатніх, а, отже, й виправданих підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Що стосується посилань апелянта на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, що здійснюється при складенні протоколу про адміністративне правопорушення (ч.3 ст.256 КУпАП), то можливість реалізації прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, у тому числі права на правову допомогу, ОСОБА_1 було надано під час провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, якими він і скористався в повному обсязі в спосіб, який уважав за необхідне. У ході провадження в місцевому суді та апеляційного провадження ОСОБА_1 та його представник, зокрема, мали можливість навести аргументи щодо помилковості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Разом з тим, наведені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження. Водночас вказані вище посилання, що стосуються роз`яснень прав, не мають впливу на обставини, які мали місце до стадії роз`яснення прав, а саме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, яку він висловив одразу ж по прибуттю поліції. При цьому, законодавством України не передбачено обов`язкової участі та залучення адвоката в ході проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння чи висування йому поліцейським вимоги щодо проходження такого огляду. Також суд апеляційної інстанції констатує, що результати огляду на стан алкогольного сп`яніння у випадку його проходження містять інформацію, зміст якої не залежить від волі особи, в якої вони відбираються, а тому присутність чи відсутність адвоката в цьому випадку не здатна позначитись на змісті отриманої інформації.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції, керуючись ч.7 ст.294 КУпАП, вважає, що постанова місцевого суду в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення підлягає зміні.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм із посвідченням водія серії НОМЕР_2 , що підтверджується даними довідки ВАП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП (а.с.9).
Із урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про необхідність накладення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Водночас апеляційний суд зауважує, що згідно з положеннями ст.27 КУпАП штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено накладення стягнення на водіїв (осіб, які керували транспортними засобами) у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Положення КУпАП, які регулюють порядок заміни на штраф інших видів стягнень теж розраховують таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Тобто зазначені вище положення КУпАП сформульовано однозначно, вони чітко й послідовно вказують на єдиний вимір розміру стягнення у вигляді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
При ухваленні оскаржуваної постанови місцевий суд наклав на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень із позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, проте не вказав про кратний розмір штрафу у співвідношенні до неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, як того вимагають приписи КУпАП. Тобто при накладенні стягнення суд першої інстанції неправильно застосував норму матеріального права, що є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції у відповідній частині.
Отже, оскаржувану постанову в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення належить змінити та вважати його притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною. Зазначена вище зміна не погіршує становище ОСОБА_1 .
Аналогічний підхід викладено в постанові Верховного Суду від 16 грудня 2025 року у справі №707/1509/24 (провадження №51-178км25), яка, з огляду на логіку та зміст правозастосування, є релевантною для врахування у справі, що є предметом апеляційного розгляду.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Хараїм О.В., залишити без задоволення.
У порядку ч.7 ст.294 КУпАП постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 01 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 в частині накладеного на нього стягнення змінити.
Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього стягнення за цим законом у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
В іншій частині постанову місцевого суду залишити без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду  О.М. Корсун