П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/10235/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 та НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року (суддя Завальнюк І.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 11.06.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

08.04.2025 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому позивачка просила:
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не включення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2022 роки тривалістю 84 календарних днів та невикористані дні оплачуваної щорічної відпустки за 2022 рік тривалістю 08 календарних днів ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання;
- зобов`язати НОМЕР_1 загін морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік тривалістю 08 календарних днів та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2022 роки тривалістю 84 календарних днів ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання, з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";
- зобов`язати НОМЕР_1 загін морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) провести нарахування та виплату зазначених коштів ОСОБА_1 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не включення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 р. та невикористані дні оплачуваної щорічної відпустки за 2022 р. ОСОБА_2 .
Зобов`язано НОМЕР_1 загін морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 р. та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 р. ОСОБА_2 з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням сторони подали апеляційні скарги.

Позивачка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального права в частини позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким:
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не включення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учасник бойових дій за 2017 - 2022 роки тривалістю 84 календарних днів та невикористані дні оплачуваної щорічної відпустки за 2022 рік тривалістю 08 календарних днів ОСОБА_2 ;
- зобов`язати НОМЕР_1 загін морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік тривалістю 08 календарних днів та додаткової відпустки як учасник бойових дій за 2017 - 2022 роки тривалістю 84 календарних днів ОСОБА_2 з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";
- зобов`язати НОМЕР_1 загін морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) провести нарахування та виплату зазначених коштів ОСОБА_1 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
На думку апелянтки, додаткова винагорода, запроваджена постановою КМУ №168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, тому входить до складу грошового забезпечення (як розрахункова величина), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ОСОБА_2 дні оплачуваних відпусток.
Також апелянтка наполягає, що виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців, за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на те, що суд вірно дійшов до висновку про відмову в задоволенні частини позовних вимог, просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 по адміністративній справі №420/10235/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, без змін.

В апеляційній скарзі військової частини, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права, зокрема норм Закону №2011-XI, Постанови №168, Постанови №793, Постанови №704, Інструкції №558, Наказу №726, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з ухваленням нового рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
На обґрунтовування поданої скарги відповідачем зазначається, що щомісячна додаткова винагорода, що передбачена Постановою КМУ №168, має тимчасовий характер, оскільки виплачується лише у період дії воєнного стану, її розмір не є сталим, та виплачується залежно від виконання завдань в обставинах військової агресії російської федерації проти України, визначається наказами командирів (начальників)) на підставі бойових розпоряджень, рапортів безпосереднього командира, що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди.
Також апелянт просить звернути увагу на те, що в наведених судом першої інстанції висновках Верховного Суду у справах №420/693/23, №240/32125/23, №240/2078/24, №420/35446/23, №240/4156/24 Верховний Суд припустив фундаментальну помилку, оскільки застосував до спірних відносин редакцію Постанови №168, яка втратила чинність на момент виникнення спірних правовідносин. Адже Верховний Суд не розглядав в жодній з наведених справ (або пов`язаних з цим предметом спору справах) зміни до Постанови №168, внесені Кабінетом Міністрів України постановою від 07 липня 2022 №793.

Позивачка своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданих скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у НОМЕР_1 прикордонному загоні морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) проходив військову службу ОСОБА_2 .
14.09.2022 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) видано свідоцтво № НОМЕР_3 про смерть ОСОБА_2 .
Згідно витягу з наказу командира НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 26.10.2022 р. №78-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю старшого матроса ОСОБА_2 з 26 квітня 2022 року.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2023 №495/210/23, яке набрало законної сили 20.03.2023, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме: факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт № НОМЕР_4 , що видав: 5118, дата видачі: 23.11.2022 року, (РНОКПП: НОМЕР_5 )), адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_6 ), паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Іллічівським РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 21.05.2011 року)), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а саме: під час виконання бойового завдання з оборони міста Маріуполя 26.04.2022 року в складі ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ), у період з 16.05.2016 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року по справі №420/10204/24, яке набрало законної сили 18.03.2025, зобов`язано НОМЕР_1 загін морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належних ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2022 роки.
На виконання згаданого рішення військовою частиною НОМЕР_2 було нараховано та виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані ОСОБА_2 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік в сумі 3290,27 грн., грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2022 роки в сумі 34547,8 грн.
19.03.2025 ОСОБА_1 звернулася до в/ч НОМЕР_2 із заявою, в якій просила перерахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки обчисливши їх суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення ОСОБА_2 , з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
У відповідь листом №09/C-128/114 від 03.04.2025 в/ч НОМЕР_2 зазначила, що відповідно до пункту 5 Порядку виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток членам сімей військовослужбовців та поліцейських у разі їх загибелі (смерті), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2024 №37, розрахунок грошової компенсації здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець, поліцейський мав право на день його загибелі (смерті). Оскільки додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" не входить у склад розрахунку грошової компенсації, підстави для перерахунку відсутні.
Зважаючи на безпідставну та неправомірну відмову військової частини в перерахунку та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки померлого чоловіка ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, яка входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця (як розрахункова величина), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток. Тому бездіяльність відповідача щодо не включення передбаченої Постановою №168 додаткової винагороди до складу місячного грошового забезпечення, з якого обраховано розмір грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 р. є протиправною.
При цьому позовні вимоги в частині періоду 2017-2021 рр. не ґрунтуються на приписах законодавства, оскільки постанова КМУ №168, відповідно до п. 5, набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року, у зв`язку із чим в цьому спірному періоді (до 2022 р.) відповідна додаткова винагорода не виплачувалася і не може включатися до складу місячного грошового забезпечення, з якого обраховано розмір грошової компенсації за невикористані дні щорічних основних відпусток та додаткових відпусток як учаснику бойових дій.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити одночасно із виплатою спірної компенсації виплату компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, суд виходив з відсутності підстави зобов`язувати відповідача здійснити на користь позивача компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, оскільки відповідний обов`язок у відповідача виникає одночасно з виплатою спірної суми грошового забезпечення, тобто у майбутньому. З огляду на наведене відповідні вимоги є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
У частині другій статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) наведений перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За умовами частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до частини 3 статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям виплачуються, зокрема, грошова допомога на оздоровлення в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.
Згідно з частиною 1 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - постанова №704), окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 2 постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Приписами пункту 3 Постанови №704 визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Відповідно до Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про Державну прикордонну службу України" та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, що визначають види та розміри надбавок для виплат військовослужбовцям було розроблено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року №558 (далі - Інструкція №558).
Цією Інструкцією №558, зокрема, визначено порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби.
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції №558 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.
Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).
Питання, пов`язані з виплатою допомоги на оздоровлення урегульовані пунктом 7 розділу ІV "Порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення" Інструкції №558, підпунктом 5 якого передбачено, що розмір допомоги визначається, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - постанова №168), у пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Щодо (не)включення додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, до складу грошової допомоги для оздоровлення на відповідний рік, яка виплачується військовослужбовцю за правилами Інструкції №558, колегія суддів враховує, що Верховний Суд, відповідаючи на це питання у постанові від 20 серпня 2024 року у справі №420/693/23 виснував:
"38. Що стосується питання обчислення розміру компенсації за основну та додаткові відпустки, то на відміну від правил обчислення розміру допомоги на оздоровлення, підпункт 6 пункту 8 розділу V Інструкції №558 не містять жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації.
Навпаки, за умовами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. Тому при обчисленні розміру таких виплат відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.
39. Таким чином, ураховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена постановою КМУ №168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, що виплачувався позивачу, починаючи з травня 2022 року і до дня його звільнення, Верховний Суд дійшов висновку, що указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсацій як за основну так і невикористану додаткову відпустки.
40. За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині вимог.".
За приписами частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зважаючи на наведену правову позицію Верховного Суду, яка є застосованою до спірних правовідносин, оскільки старшого матроса ОСОБА_2 було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 26 квітня 2022 року (у зв`язку зі смертю), тобто до затвердження Особливостей, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач при обчисленні розміру компенсації за невикористані військовослужбовцем дні відпустки у 2022 році, повинен був урахувати суму винагороди.
Також, оскільки згідно до пункту 2 Постанови №168 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині періоду 2017-2021 рр. задоволенню не підлягають, оскільки до 24.02.2022 відповідна додаткова винагорода не виплачувалася, а тому не може включатися до складу місячного грошового забезпечення, з якого обраховано розмір грошової компенсації за невикористані дні щорічних основних відпусток та додаткових відпусток як учаснику бойових дій.
Таким чином доводи апеляційних скарг сторін не спростовують висновки суду першої інстанції у вищезазначеній частині.
Щодо висновків суду про передчасність позовних вимог про зобов`язання відповідача сплатити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб.
Так, умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначено Порядком №44.
За правилами пунктів 2, 3 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Пунктами 4, 5 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Верховний Суд у постанові від 27 липня 2023 року у справі №380/813/22 зазначав, що аналіз наведених пунктів 2-3 Порядку №44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату, відповідно до вимог Закону №1282-ХІІ.
Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання, Верховний Суд констатував, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.
Аналогічний підхід застосував Верховний Суд у постановах від 27 вересня 2023 року у справі №420/23176/21, від 27 вересня 2023 року у справі №420/23176/21, від 31 січня 2024 року у справі №320/6441/22, від 18 квітня 2024 року у справі №160/10789/22 та від 30 квітня 2024 року у справі №360/700/23.
Фактичні обставини у цих справах хоча і не є повністю подібними, проте, безпосередній підхід до розуміння спірного у цій справі питання колегія суддів вважає застосовним до цієї справи.
За наведеного, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про передчасність зобов`язання відповідача сплатити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб.
Таким чином, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в цій частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи та спростовуються встановленими судом обставинами.
Водночас доводи апеляційної скарги позивачки є частково обґрунтованими, тому, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення у відповідній частині.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відтак апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання здійснити одночасно із виплатою спірної компенсації виплату компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким позов у відповідній частині задовольнити.
Змінити абзац третій резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року, виклавши його в наступній редакції:
"Зобов`язати НОМЕР_1 загін морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік та додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022 рік ОСОБА_2 з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.".
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов