РІШЕННЯ
Іменем України

Справа № 285/273/26
провадження у справі № 2/0285/904/26
30 березня 2026 року  м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
у складі судді Помогаєва А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Представник АТ "Державний ощадний банк України" звернувся до суду з позовом, у якому просить суд стягнути з до ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 135578,09 грн. 
В обґрунтовування позовних вимог зазначає, що 04.10.2023 ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок на підставі Заяви. При підписанні анкети-заяви відповідач взяв на себе зобов`язання повертати отримані ним кошти в кредит відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» за «Тарифами банку». Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08.01.2026 виникла заборгованість у розмірі 135578,09 грн., яка складається з наступного: 114474,33 грн. – заборгованість за основним боргом; 21103,76 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 6,03 грн - комісія. 
Посилаючись на норми ЦК України та умови укладених договорів, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість.
Відзив на позовну заяву, будь-яких заперечень проти позовної заяви та клопотань відповідачем до суду не подано.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Судом установлено, що 04.10.2023 ОСОБА_1 заповнив бланк Анкету-заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг», згідно якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
При укладенні Договору відповідач був повідомлений про умови кредитування в Банку. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач зобов`язався повертати кредит, сплачувати нараховані відсотки, комісії, про що свідчить поставлений ним підпис.
Відповідач погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, використовував надані позивачем кошти, що підтверджується випискою за рахунком.
У порушення умов кредитного договору відповідач своїх договірних зобов`язань належним чином не виконував, у зв`язку з чим за даними розрахунку заборгованості станом на 08.01.2026 року виникла заборгованість у розмірі 135578,09 грн., що складається з наступного: 114474,33 грн. – заборгованість за основним боргом; 21103,76 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 6,03 грн - комісія.
Враховуючи, що ОСОБА_1 було фактично отримано та використано надані позивачем грошові кошти, однак в добровільному порядку відповідач не повернув їх в повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду, у сумі 3328 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"(ЄДРПОУ 09311380) заборгованість за кредитним договором від 04.10.2023 року на загальну суму 135578 гривень 09 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (ЄДРПОУ 09311380)  відшкодування витрат зі сплати судового збору в розмірі 3328 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційна скарга не була подана. У випадку оскарження - рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.В. Помогаєв