ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року	справа № 380/2091/26	
Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), в інтересах якого діє ОСОБА_1, ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), в інтересах якої діє ОСОБА_1, ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Міністерства оборони України (АДРЕСА_3, ЄДРПОУ НОМЕР_8) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1, ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_1, ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, у якій просять суд: визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформленого Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №4/в від 15 січня 2026 року, яким було відмовлено ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168, за померлого внаслідок захворювання військовослужбовця ОСОБА_5 ; зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що прийняте рішення є незаконним та протиправним, оскільки воно не відповідає реальним обставинам та не враховує фактичних даних, які мають суттєве значення для правильного застосування постанови Кабінету Міністрів України №168. Згідно з Протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025¬0602-0958-1567-3 від 2 червня 2025 року, 16 Регіональною військово-лікарською комісією (м. Львів) було постановлено, що «Захворювання молодшого сержанта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ), "Раптова серцева смерть", яке згідно військово-облікових та військово-адміністративних документів, витягу із наказу військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 12.07.2024 №197, сповіщення №136 (вих. №41/10354) від 22.06.2024 в/ч НОМЕР_6 , акту проведення спеціального розслідування смерті від 02.07.2024 №89 затвердженого командиром в/ч НОМЕР_6 , довідки про безпосередню участь у бойових діях від 22.07.2024 №82/2715 в/ч НОМЕР_6 , висновку експерта №872 від 24.06.2024 Херсонського обласного бюро СМЕ, постанови про закриття кримінального провадження від 20.07.2024 СВ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, що на підставі лікарського свідоцтва про смерть №726 від 24.06.2024 Херсонського обласного бюро СМЕ та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 28.06.2024 виданого Радехівським відділом державної РАЦС у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , - захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, так, пов`язані з захистом Батьківщини». ОСОБА_5 помер внаслідок раптової серцевої смерті, безпосередньо під час виконання заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи поблизу населеного пункту Дар`ївка Херсонської області. Просили позов задовольнити. 
Ухвалою судді від 12.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав до суду відзив на позов у якому проти позову заперечив. Відповідач зазначає, що із долучених документів, відсутні будь-які відомості про отримання ОСОБА_5 за період проходження служби поранень (контузії, травми, каліцтва), від яких могла настати його смерть. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть 24.06.2024 від № 726 причиною смерті ОСОБА_5 послужила раптова серцева смерть. Доводи позовної заяви щодо того, що Позивачі мають право на одноразову грошову допомогу, передбачену Постановою №168, є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються із наведеними висновками Верховного Суду та актами законодавства. Враховуючи те, що ОСОБА_5 не мав поранень (контузій, травм, каліцтв), помер природною смертю внаслідок захворювання, відповідно останній не належить до категорії загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців, що давало б Позивачам право на отримання допомоги у збільшеному розмірі відповідно до пункту 2 Постанови №168. Просив у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив у якому зазначив аналогічні аргументи, як і в позові, протиправності рішення відповідача.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного. 
Молодший сержант ОСОБА_5 , командир 4-го інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у тимчасовому розташуванні інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_6 поблизу населеного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть 24.06.2024 від № 726 причиною смерті ОСОБА_5 послужила раптова серцева смерть.
Згідно з Протоколом 16 Регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України №2025-0602-0958-1567-3 від 2 червня 2025 року причиною смерті військовослужбовця ОСОБА_5 є «Захворювання "Раптова серцева смерть", пов`язане із захистом Батьківщини».
ОСОБА_4 (мати ОСОБА_5 ), ОСОБА_1 (дружина ОСОБА_5 ), ОСОБА_2 2017 р.н. (син ОСОБА_5 ) та ОСОБА_3 2020 р.н. (донька ОСОБА_5 ) звернулися до Міністерства оборони України із заявою про призначення їм одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, за померлого внаслідок захворювання військовослужбовця ОСОБА_5 .
Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №4/в від 15 січня 2026 року, відмовлено ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168, за померлого внаслідок захворювання військовослужбовця ОСОБА_5 .
Не погоджуючись з рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №4/в від 15 січня 2026 року, позивачі звернулася з позовом до суду.
Вирішуючи вказаний спір суд зазначає, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон України №2011-ХІІ).
Згідно з пунктом 1 статті 16 Закону України №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпунктом 1 пункту 2 статті 16 Закону України №2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до пп. 2 п. 2 ст. 16 Закону України №2011-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Частинами 1, 4 статті 16-1 Закону України №2011-ХІІ визначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно з частиною 10 статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975 - у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.).
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом 4 Порядку №975 визначено випадки, коли призначається одноразова грошова допомога. 
Так, відповідно до пункту 4 Порядку одноразова грошова допомога призначається у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби
Пунктом 5 Порядку №975 встановлено кому призначається і виплачується одноразова грошова допомога. 
В силу п.5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть); у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть). Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до приписів пункту 11 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть); у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Абзацами 1 та 2 пункту 2 Постанови №168 установлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть 24.06.2024 від № 726 причиною смерті ОСОБА_5 послужила раптова серцева смерть.
Згідно з витягом з протоколу засідання штатної 16 Регіональної ВЛК №2025-0602-0958-1567-3 від 2 червня 2025 року причиною смерті військовослужбовця ОСОБА_5 є «Захворювання "Раптова серцева смерть", пов`язане із захистом Батьківщини».
У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про отримання ОСОБА_5 за період проходження служби поранень (контузії, травми, каліцтва), від яких могла настати його смерть.
З врахуванням вимог Постанови №168 виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів.
Отже, Постанова № 168 встановлює чіткий перелік підстав для виплати допомоги у збільшеному розмірі і він передбачений лише на період дії воєнного стану та покликаний підвищити рівень соціального захисту сімей саме загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 не мав поранень (контузій, травм, каліцтв), помер природною смертю внаслідок захворювання, відповідно останній не належить до категорії загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців, що давало б Позивачам право на отримання допомоги у збільшеному розмірі відповідно до пункту 2 Постанови №168, відповідач правомірно рішенням №4/в від 15 січня 2026 року відмовив позивачам у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168, за померлого внаслідок захворювання військовослужбовця ОСОБА_5 .
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29.03.2024 у справі № 440/3321/23, від 21.08.2024 у справі №160/20229/22, від 18.11.2024 у справі № 240/1743/24.
У позовній заяві не наведено жодних обставин та не долучено жодних доказів, які б свідчили про протиправність рішення Комісії №4/в від 15 січня 2026 року.
Обґрунтування позивачів протиправності спірного рішення зводиться лише до переліку законних та підзаконних нормативних актів та не заслуговує на увагу.
Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що доводи позовної заяви щодо того, що Позивачі мають право на одноразову грошову допомогу, передбачену Постановою №168, є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються із наведеними висновками Верховного Суду та актами законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 268, 269, 271, 272, 293, 295, КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його підписання. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович