Справа № 342/218/26
Провадження № 3/342/69/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Федів Л.М., розглянувши справу про військове адміністративне правопорушення, яка надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 , стрільця-санітара другого відділення охорони взводу охорони, солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (так зазначено в протоколі),
за ч.3 ст.172-11 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Солдат ОСОБА_2 наказом командира ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 16.01.2026 N? 16 призначений на посаду стрільця-санітара відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 та являється військовою службовою особою.
Згідно з вимогами ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), який затверджений Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року, військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим. 
Згідно з вимогами ст. 2 Розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Відповідно до вимог ст.3 Розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указу Президента України від 17.03.2014 №303 «Про часткову мобілізацію», продовжено його Указом Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» і триває по цей час.
Проте, всупереч наведеним вимогам Статуту, діючи умисно, всупереч інтересам військової служби, солдат ОСОБА_1 , вчинив самовільне залишення військової частини або місця служби за наступних обставин:
Так, 18.01.2026 під час проведення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 звірки з ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 був відсутній без поважних причин на військовій службі. Близько 09:00 год 18.01.2026 під час проведення перевірки особового складу взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 , який самовільно залишив місце несення служби. 21.01.2026 року о 09:00 в результаті розшукових заходів, організованих командуванням ІНФОРМАЦІЯ_7 , до розташування військової частини був повернутий військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_7 солдат ОСОБА_1 . 
Таким чином, своїми діями солдат ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-11 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, зазначив, що з протоколом про військове адміністративне правопорушення згідний. 
Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.
Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя вбачає у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 172-11 КУпАП самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.
У судовому засіданні солдат ОСОБА_1 підтвердив, що вчинив самовільне залишення військової частини або місця служби, зокрема, 18.01.2026 самовільно залишив місце несення служби та був відсутній на службі без поважних причин, а 21.01.2026 повернувся та приступив до виконання службових обов`язків.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: протоколом ЛВІ №11 про військове адміністративне правопорушення, доповіддю №5/22 від 18.01.2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 полковника ОСОБА_3 та чергового ІНФОРМАЦІЯ_8 старшого лейтенанта ОСОБА_4 , рапортом №310 від 21.01.2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 капітана ОСОБА_5 , витягом з наказу №19 від 19.01.2026 року, витягом з наказу №21 від 21.01.2026 року, копією військового квитка серія НОМЕР_1 , службовою характеристикою, письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 22.01.2026 року, письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 22.01.2026 року, письмовими поясненнями ОСОБА_8 від 22.01.2026 року та письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
При накладенні стягнення на ОСОБА_1 , у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, враховую характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення: визнання вини, обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.
Враховуючи наведені обставини, характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу порушника, вважаю, що на нього слід накласти стягнення в межах санкції ч.3 ст.172-11.
Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Виходячи з викладеного, керуючись статтями 33, 38, 221, 283, 284 КУпАП, відповідно до ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 копійок на користь держави.
Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Федів Л. М.