Справа № 591/2135/25
Провадження № 2-а/591/132/25

РІШЕННЯ
Іменем України
20 березня 2026 року м. Суми 

Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого судді Зері Ю.О., розглянувши упорядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ,
до відповідача 2: ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ,
про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
установив:
04.03.2025 до Зарічного районного суду м. Суми надійшов адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне правопорушення, у якому представник позивача просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №Х 02/25-99 від 13.02.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив поновити строк на оскарження постанови.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21.03.2025 позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 
25.03.2025 позивачем надано суду документи на виконання ухвали суду від 21.03.2025. 
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26.03.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
08.04.2025 через підсистему «Електронний суд» ІНФОРМАЦІЯ_3 подав відзив на позов та зазначає, що оскаржуваною постановою №Х 02/25-99 від 13.02.2025 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Постанова винесена за результатом повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням встановленої законом процедури, на підставі наявних доказів, керуючись законом та правосвідомістю, тому підстав для скасування її немає.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16.10.2025 залучено до участі у справі  ІНФОРМАЦІЯ_4 ,  АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .
Згідно розпорядження №173 від 23.12.2025 керівника апарату Зарічного районного суду м. Суми Шевченко А.М. у зв`язку з призначенням ОСОБА_3 суддею Сумського апеляційного суду здійснено повторний автоматизований розподіл вищезазначеної справи, яка згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 передана для розгляду судді Зері Ю.О.
Ухвалою від 26.12.2025 суддя Зеря Ю.О. прийняла до провадження вказану справу.
05.01.2026 через підсистему «Електронний суд» ІНФОРМАЦІЯ_3 подав відзив на позов в якому зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 будь-яких рішень (дій процесуального характеру) за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення №Х 02/25-99 за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 не приймалося, тому підстави для задоволення позовних вимог в частині, що стосуються ІНФОРМАЦІЯ_6 , відсутні.
Заяв про розгляд справи з повідомленням сторін та проведенням судового засідання до суду не надходило.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 
Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення №Х 02/25-99, 13.02.2025 о 15 год 00 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено факт порушення громадянином ОСОБА_1 в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану правил військового обліку в частині неявки до облікового органу та неподання своїх облікових даних, як передбачено підпунктом 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, а саме не повідомив особисто в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також / або не надав зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Також згідно ч. 10 ст. І Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (в редакції від 11.04.2024) встановлено обов`язок громадян України уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, що документально не підтверджено гр. ОСОБА_1 . Також у постанові вказано, що гр. ОСОБА_1 визнаний винний у вчиненні штрафу у розмірі 17000,00 нпе.
У той же час із змісту протоколу № Х 02/25-99 про адміністративне правопорушення від 04.02.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 04.02.2025 о 17-25 год у приміщенні КУ Сумська міська клінічна лікарня № 5, за адресою: м. Суми, вул. Марко Вовчок, 2, в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану порушив правила військового обліку в частині неявки до облікового органу та неподання своїх облікових даних, як передбачено підпунктом 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, а саме не повідомив особисто в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також/або не надав зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП. 
У суду відсутні підстави вважати оскаржувану постанову правомірною та законною з огляду на наступне.
В оскаржуваній постанові вказано, що позивач протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України від 11.04.2024 №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», під час дії особливого періоду (правового режиму воєнного стану), не повідомив особисто в семиденний строк органам, в якому він перебував на військовому обліку про зміну персональних даних) та інші персональні дані, визначені статтею 7 Закону України від 16.03.2017 №1951-VIII «Про єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Однак відповідно до даних військово-облікового документа «Резерв+» позивачем були оновлені дані 04.07.2024.
Більш того як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, позивачеві інкриміновано порушення законодавства про мобілізацію в частині не уточнення персональних даних протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України від 11.04.2024 №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», водночас матеріали справи не містять доказів складення відповідного протоколу про вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно із статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. 
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В свою чергу за змістом статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. 
Згідно з частинами першою, другою статті 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. 
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Відповідно до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Із матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення №Х 02/25-99 від 13.02.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. При цьому позивача притягнуто до адміністративної відповідальності зокрема й за правопорушення, вчинення якого не зафіксоване у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення, а відтак при розгляді справи першим відповідачем було порушено право позивача на юридичний захист. Тобто органом, який розглянув справу про адміністративне правопорушення, не взято до уваги того, що протокол за вчинення позивачем відповідного правопорушення взагалі не складений, а відтак позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у тому числі за правопорушення, вчинення якого належним чином не зафіксоване. 
Більш того у порушення вимог статті 283 КУпАП резолютивна частина постанови не містить відомостей про нормативний акт, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення та прийняте у справі рішення, натомість вказано: «Гр.  ОСОБА_1 визнаний винний у вчиненні штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень».
Відповідно до статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За змістом статті 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на встановлені у ході розгляду обставини, беручи до уваги задекларовані законодавством принципи верховенства права та тлумачення усіх можливих сумнівів на користь особи, враховуючи, що саме на суб`єктів владних повноважень покладений обов`язок доведення правомірності прийнятих ними рішень, суд вважає доводи позовної заяви обґрунтованими, вимоги позивача правомірними, відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Щодо відшкодування позивачу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн підлягають відшкодуванню йому за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 , як юридичної особи, структурним підрозділом якого є ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із задоволенням позову.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72, 77, 139, 241-246, 262, 286, 295, 297 КАС України, суд 
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 №Х 02/25-99 від 13.02.2025 у справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17000 грн за частиною третьою статті 210 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 грн.
Видати виконавчий лист після набрання рішенням законної сили.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ,
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя         Ю.О. Зеря