ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року Чернігів Справа № 620/3618/25 
Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дії, скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:
визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу по мобілізації позивача та направлення його до Військової частини НОМЕР_1 ;
скасувати накази ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.02.2025 №43 в частині призову до Збройних Сил України солдата ОСОБА_1 та від 14.02.2025 №44 в частині призову до Військової частини НОМЕР_1 позивача;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ, яким виключити позивача зі списків особового складу частини з дня набрання рішенням суду законної сили.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.02.2025, не дивлячись на те, що позивач був заброньованою особою, його було протиправно мобілізовано та направлено до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) для проходження навчання.
Суд ухвалою від 23.04.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. В подальшому, суд ухвалою від 24.06.2025 відмовив у задоволенні клопотання про призначення комплексної технічної експертизи документів та комп`ютерно-технічної судової експертизи у зв`язку з наявністю сумнівів щодо видання наказу про призов по мобілізації саме 13.02.2025. Також відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та залучення третьої особи ухвалою суду від 24.06.2025. В подальшому, ухвалою суду від 28.07.2025, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2025 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення доказів. 
Військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на позов, в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що повноваження щодо перевірки підстав для зняття військовозобов`язаних з обліку, а також повноваження щодо перевірки законності дій ІНФОРМАЦІЯ_2 під час проведення мобілізаційних заходів, у військової частини НОМЕР_1 відсутні. Отже, військовою частиною НОМЕР_1 , під час приймання солдата ОСОБА_1 та його зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , не допущено жодних порушень вимог законодавства України, а наказ № 47 від 14.02.2025, виданий командиром військової частини НОМЕР_1 на підставі та в порядку передбачених законодавствам України та в межах компетенції Відповідача і підстави для його скасування відсутні. До того ж, факт неврахування права ОСОБА_1 на відстрочку від призову на військову службу, не є підставою для звільнення позивача з військової служби відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка визначає виключний перелік таких підстав.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановлений судом строк відзив на позов не подав.
Позивачем подано відповідь на відзив, в якій він з позицією відповідача не погоджується, просить суд позовні вимоги задовольнити.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.10-11).
13.02.2025 позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення даних та пройшов військово - лікарську комісію (далі - ВЛК). Відповідно до Довідки ВЛК від 13.02.2025 Позивач визнаний придатним до військової служби (т.1 а.с.19). Запис про проходження ВЛК також міститься у військовому квитку позивачу серії НОМЕР_3 , виданого позивачу 14.02.2025 (т.1 а.с.13-17).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з питань мобілізації та мобілізаційної готовності) від 13.02.2025 №43 позивач призваний до лав Збройних Сил України з 13.02.2025 і направлений до Київського міського збірного пункту для формування військових команд (зведених) (т.1. а.с.42).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.02.2025 №47 позивача зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
При цьому, що сторонами не заперечується, з 14.02.2025 позивач є заброньованою особою (а.с.38), що підтверджується інформаційною довідкою із застосунку Дія (т.1 а.с.93) та витягом з «Резерв+» станом на 14.02.2025.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан.
Згідно з ч.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до п.2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого 30.12.2022 постановою Кабінету Міністрів України №1487 (надалі «Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів»), військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Як зазначено у п.15-1 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до запровадження електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, відповідно до Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти (за наявності у них дійсних військово-облікових документів) можуть надавати інформацію про зміну своїх облікових даних шляхом подання заяв та відповідних підтвердних документів через центри надання адміністративних послуг, на підставі яких районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, орган СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів вносять зміни до відповідних облікових документів та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів. Персонально-первинний військовий облік передбачає облік відомостей стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання у відповідній адміністративно-територіальній одиниці. У селах та селищах, а також у містах ведення такого обліку покладається на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад. Персональний військовий облік передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх роботи (служби) або навчання та покладається на керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій (п.16 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).
Згідно з п.81 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2).
При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений. Особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.
За п.9 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого 23.02.2022 постановою Кабінету Міністрів України №154 (надалі «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки»), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: (…); ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; (…); оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; (…); розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи; (…).
У п.11 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» зазначено: «11.Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: …; оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних; …».
У п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.
За приписами ст.24 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.
Порядок та організація бронювання, критерії, перелік посад і професій, а також обсяги бронювання військовозобов`язаних визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, прийнятими на його виконання. Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що здійснюють бронювання військовозобов`язаних, зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних, які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються (ч.2 та ч.3 ст.25 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Механізм бронювання під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2024 р. № 1332).
Відповідно до п.3 цього Порядку бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), в електронній формі засобами Порталу Дія.
Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).
Не підлягають бронюванню військовозобов`язані, які згідно із законом не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Військовозобов`язані, зазначені у пункті 1 цього Порядку, підлягають бронюванню незалежно від військового звання, віку та військово-облікової спеціальності.
Строк дії відстрочки не може перевищувати: строку проведення мобілізації - для військовозобов`язаних, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 1 цього Порядку;
строку дії контракту (договору) на поставку товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці четвертому пункту 1 цього Порядку;
12 місяців - для військовозобов`язаних, зазначених в абзацах п`ятому та сьомому пункту 1 цього Порядку.
Для цілей бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, засобами Порталу Дія Мінекономіки формує та веде Єдиний перелік органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій для бронювання військовозобов`язаних (далі - Єдиний перелік), до якого включаються державні органи та органи, зазначені в абзаці третьому пункту 1 цього Порядку, критично важливі підприємства, критично важливі установи.
Мінекономіки вносить до Єдиного переліку державні органи та органи, зазначені в абзаці третьому пункту 1 цього Порядку. Відповідний державний орган, який прийняв рішення про визначення підприємств, установ, організацій критично важливими підприємствами, критично важливими установами, вносить до Єдиного переліку такі критично важливі підприємства та критично важливі установи.
Відомості, які містить Перелік наведені у п.15 цього Порядку, зокрема, відомості щодо державного органу, підприємства, установи, що подає списки; повне найменування юридичної особи та відокремленого структурного підрозділу юридичної особи (у разі наявності); код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи (у разі наявності) та відокремленого структурного підрозділу юридичної особи (у разі наявності); місцезнаходження юридичної особи та відокремленого підрозділу юридичної особи (у разі наявності) (крім критично важливих підприємств, а також критично важливих установ, які визначені Мінстратегпромом); підстава внесення до переліку; дата початку та дата закінчення державного контракту (у разі коли підставою є постачання товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил або інших військових формувань); дата прийняття і номер рішення відповідного державного органу про визначення підприємства, установи, організації критично важливим підприємством чи критично важливою установою, рішення МЗС, Секретаріату Кабінету Міністрів України про затвердження переліку критично важливих установ; реквізити відповідного рішення щодо збільшення ліміту бронювання; ліміт бронювання; кінцева дата бронювання; відмітка про обов`язковість перевірки на відповідність вимогам, визначеним в абзаці третьому пункту 8 цього Порядку.
Згідно з п.1 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого 16.05.2024 постановою Кабінету Міністрів України №559 (надалі «Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів»), військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024р. №559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа.
Відповідно до п.2 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024р. №559. Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ.
За п.3.8 глави 3 розділу II «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого 14.08.2008 наказом Міністра оборони України №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (надалі «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України»), постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу. (…) Постанова ВЛК при ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби, прийнята у мирний час під час визначення призначення військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ), дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду. Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду. Якщо в стані здоров`я військовозобов`язаного, за його зверненням або висновками лікарів закладу охорони здоров`я виникли зміни, то за направленням керівника ТЦК та СП проводиться повторний медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби. (…).
При вирішенні даного спору, суд враховує, що станом на 13.02.2025 відомості про бронювання позивача в «Резерв+» та «Дії» були відсутні. При цьому, 13.02.2025 позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою уточнення облікових даних, про що свідчить відмітка в «Резерв+». Також, суд враховує, що в подальшому, позивача було заброньовано засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг 14.02.2024 з наданням відстрочки до 23.01.2026, що підтверджується інформаційною довідкою із застосунку Дія (т.1 а.с.93) та витягом з «Резерв+» станом на 14.02.2025. При цьому, позивач є працівником АТ «УКРСИББАНК», яке наказом Національного банку України від 23.01.2025 №61-но визначено критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (т.1 а.с.143)..
Суд звертає увагу, що умовою бронювання відповідно до положень Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2024 р. № 1332):
є перебування на військовому обліку;
перебування у трудових відносинах з державним органом, критично важливим підприємством, критично важливою установою;
зайняття посади на критично важливому підприємстві, в критично важливій установі, за якою йому нараховано заробітну плату за кожний місяць останнього звітного періоду (квартал) не нижче за розмір мінімальної заробітної плати по країні, помноженої на коефіцієнт 2,5 (крім державних і комунальних підприємств, установ і організацій, господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі або перебувають у комунальній власності, та господарських товариств, більше 50 відсотків акцій (часток) яких належать господарським товариствам, частка держави або комунальної власності в яких становить 100 відсотків);
уточнення персональних даних, зазначені у пункті 2 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку”;
не перебування у розшуку.
Інформація (відомості, дані) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (бронювання) відображається у військово-обліковому документі в електронній формі (п.30 Порядку).
При цьому, з моменту формування списку засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів переведення військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік на строк дії відстрочки здійснюється автоматично протягом 72 годин.
Суд зазначає, що відповідно до п.82 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - в день відправлення військової команди до військової частини (установи).
В той же час, пунктом 90-93 Порядку №560 визначено, що Резервісти та військовозобов`язані, які отримали повістку щодо призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби, прибувають у строк та місце, зазначені в повістці для відправлення до військової частини (установи).
Відправлення резервістів та військовозобов`язаних до місць проходження військової служби здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки у складі військових команд або індивідуально.
Для збору військових команд та їх відправлення до військових частин (установ) спільними рішеннями виконавчих органів сільських, селищних, міських рад і районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки утворюються збірні пункти резервістів та військовозобов`язаних на фондах установ та організацій, які мають можливість забезпечити їх роботу.
Пунктом 94 Порядку №560 передбачено, що до складу військових команд включаються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я, не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та за результатами професійно-психологічного відбору відповідають вимогам проходження військової служби у визначеному виді, окремому роді військ (сил).
Судом встановлено, що наказом від 13.02.2025 №43 позивача призвано до Збройних Сил України і направлено до Київського міського збірного пункту для формування військових команд та їх направлення до військових частин.
Втім, вказаний наказ винесено всупереч положенням Порядку №560, оскільки виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки, в якій має бути вказано мету, а саме призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.
Суд також звертає увагу, що відповідно до пунктів 4, 5 частини першої, абзацу першого частини третьої статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається, зокрема:
день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;
день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, для громадян України, які добровільно прибули до військової частини для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно із змістом пункту 2 розділу XII Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за №1407/38743 (далі - Інструкція №280), військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 30-32 розділу II цієї Інструкції.
Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині незалежно від номенклатури посад для призначення. Накази по стройовій частині видаються всіма військовими частинами, що формуються та утримуються на окремому штаті.
Особи рядового, сержантського і старшинського складу, особи рядового, сержантського і старшинського складу за призовом, які при призначенні з однієї військової частини до іншої зараховані у розпорядження відповідного командира, можуть призначатися на посади наказами по стройовій частині одночасно із зарахуванням до списків особового складу військової частини.
Пунктом 30 розділу ІІ Інструкції № 280 передбачено, що виключно на підставі наказів по стройовій частині здійснюється зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків військової частини.
Відповідно до пунктів 32, 33 розділу ІІ Інструкції № 280 зарахування до списків особового складу військової частини здійснюється у день прибуття військовослужбовців (прийому на роботу працівників) до військової частини.
Підставою для видання наказу про зарахування до списків особового складу військової частини (про прийом на роботу працівника) є, зокрема, для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
Зараховування до списків особового складу військової частини або виключення із них здійснюється із поіменним зазначенням кожного військовослужбовця в наказі по стройовій частині.
Виключення із списків особового складу військової частини проводиться наказом по стройовій частині в такі строки, серед іншого, військовослужбовців, звільнених з військової служби, призначених для проходження військової служби до інших військових частин (у тому числі ті, які в установленому порядку направлені для подальшого проходження військової служби навчання за кордон на строк понад один рік), зарахованих на навчання до військових навчальних закладів, обраних народними депутатами України, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів із залишенням на військовій службі, а також направлених для проходження військової служби до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування),- з дня вибуття.
Таким чином, зарахування до списків особового складу військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. Відповідне зарахування здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а в разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби на підставі іменних списків або припису, виданих військовою частиною звідки вибув військовослужбовець.
Тобто, для громадян України, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період їх правовий статус військовозобов`язаного змінюється на правовий статус військовослужбовця з дня відправлення громадянина у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тобто з дня, який встановлений у наказі про їх призов на військову службу, а не з дня винесення відповідачем наказу від 13.02.2025 №43.
Судом було встановлено, що в день направлення до військової частини НОМЕР_1 наказом від 14.02.2025 №44, посилання на який міститься в довідці ІНФОРМАЦІЯ_5 від 26.02.2025 №1988 (т.1 а.с.39) та від 21.03.2025 №2758 (т.1 а.с.40), позивач був заброньованою особою.
А отже, на момент проведення мобілізаційних заходів позивач мав бронювання та мав законні підстави для його отримання протягом 72 годин, з моменту оновлення даних, тобто з 13.02.2025, що визначено Порядком бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час.
Таким чином, посадові особи територіального центру комплектування та соціальної підтримки не мали достатніх та законних підстав для проведення призову позивача на військову службу та не довели вжиття всіх можливих заходів щодо з`ясування відсутності у позивача підстав для не призову його на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Таким чином, з урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що Накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.02.2025 №43 в частині, що стосується ОСОБА_1 та від 14.02.2025 №44 в частині, що стосується ОСОБА_1 прийняті не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже вони є не правомірними та підлягають скасуванню.
Щодо визнання неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу по мобілізації та направлення позивача до Військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає, що зазначені вимоги окремого окреслення рішенням суду не потребують та знаходять своє відображення у вимогах про скасування спірних наказів.
При цьому, суд зазначає, що що визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.02.2025 №44, яким позивача було призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період до військової частини НОМЕР_1 , має своїми правовими наслідками: зміну правового статусу з військовослужбовця на військовозобов`язаного; протиправність решти актів індивідуальної дії (наказів), які пов`язані з проходженням ним військової служби, оскільки вони є похідними від відповідного наказу про призов.
Незважаючи на той факт, що після видання оскаржуваного наказу про призов, такий наказ вичерпав свою дію реалізацією, позивач не позбавлений права в судовому порядку оскаржити індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень, який безпосередньо стосується його прав та законних інтересів.
Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт виданий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. Це кореспондується з тим, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи в публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій, а не відновлення законності та правопорядку в публічних правовідносинах.
Подібний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 06.10.2021 у справі №9901/26/21, від 03.11.2021 у справі №9901/226/21, від 02.02.2022 у справі № 9901/256/21, від 16.03.2023 у справі № 9901/494/21, від 06.04.2023 у справі № 990/152/22, від 14.09.2023 у справі №990/73/23.
Можливість оскарження актів індивідуальної дії не шкодить самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені в суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. Відтак, індивідуально-правові акти можуть бути предметом оскарження в адміністративній справі, у зв`язку з чим суд вважає безпідставними доводи представника військової частини щодо обрання позивачем неналежного способу захисту його порушених прав.
Оскільки в судовому порядку встановлено, що позивача незаконно мобілізовано на військову службу, а чинним законодавством щодо проходження військової служби не передбачено, що скасування документів з оформлення процедури мобілізації має наслідком скасування наказу про зарахування особи до складу військової частини та виключення такої особи зі складу військової частини, куди її направлено відповідним районним ТЦК та СП, то наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.02.2025 №47 в частині призначення на посаду, зарахування до списків особового складу частини та на всі види забезпечення є протиправним та підлягає скасуванню, незважаючи на те, що командир вказаної частини безпосередньо і фактично не вчиняв протиправної поведінки під час прийняття такого наказу.
Суд зазначає, що після видання наказу про призов та направлення позивача для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , стосовно позивача виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом № 2232-XII.
Пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Суд враховує, що чинним законодавством не передбачена підстава для звільнення військовослужбовця та подальшого виключення зі списків частини на підставі рішення суду (якщо це не відповідний вирок), або ж через незаконний призов територіальним центром комплектування та соціальної підтримки військовозобов`язаних громадян України для проходження військової служби.
Разом з тим, суд дотримується позиції, що протиправні дії не можуть спричиняти правомірних наслідків, інший підхід суперечив би завданням та основним засадам адміністративного судочинства. Отже, юридичні наслідки порушень прав особи, допущені внаслідок протиправності рішення чи дій суб`єкта владних повноважень, породжує необхідність виправлення таких помилок як необхідний захід, який поверне сторін в правовий стан, що мав місце до моменту порушення.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях на тому, що правосуддя не повинно бути ілюзорним і має забезпечувати реальний захист прав особи і гарантії того, що справу буде вирішено остаточно рішенням в судовому провадженні (рішення від 09.12.2010 у справі «Буланов та Купчик проти України», від 13.02.2011 у справі Чуйкіна проти України).
Суд акцентує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
У контексті обставин справи суд вказує, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 вже реалізовано, а тому його скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача.
За таких обставин суд дійшов висновку, що зважаючи на необхідність належного захисту та відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу частини та звільнити з військової служби. Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушених прав позивача відповідає об`єкту порушеного права й у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним та в повній мірі забезпечить повне припинення порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
Також слід зазначити, що у постанові від 05.02.2025 у справі №160/2592/23 Верховний Суд зазначив, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу за мобілізацією є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинить відновлення попереднього становища особи, яка була призвана на військову службу. Разом з тим, у вказаній справі позивач оскаржував не акт індивідуальної дії (наказ начальника районного ТЦК та СП про мобілізацію або наказ командира військової частини про зарахування до особового складу частини), а дії щодо порушення, допущені під час процедури проведення ВЛК, отже обставини у даній справі не є тотожними обставинам справи №160/2592/23. Висновки Верховного Суду про визнання процедури призову незворотною, не є зразковим, а стосується конкретного випадку військовослужбовця, який майже через рік звернувся до суду з позовом про непроходження ВЛК.
Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).
Пунктом 41 Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права на звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовна заява позивача підлягає задоволенню. Доводи відповідачів-1,2 не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).
Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій, скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.02.2025 №43 в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.02.2025 №44 в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.02.2025 №47 в частині призначення ОСОБА_1 на посаду, зарахування до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ, яким виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та звільнити з військової служби.
В решті вимог – відмовити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 2 422,40 грн судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Повне рішення суду складено 24.03.2026.

Суддя Л.О. Житняк