Провадження номер № 2/0186/14/26 
Справа № 186/1605/24

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року м.Шахтарське.
Шахтарський міський суд Дніпропетровської області 
в складі: головуючого - судді Янжули С. А. 
секретар - Лиман Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шахтарському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування виконавчий комітет Шахтарської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, орган опіки та піклування - Петропавлівська селищна рада Синельниківського району Дніпропетровської області, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:
23 вересня 2024 року в провадження Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування виконавчий комітет Шахтарської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, орган опіки та піклування - Петропавлівська селищна рада Синельниківського району Дніпропетровської області, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав, подана представником позивача - адвокатом Алієвим Н.Д.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є дочкою відповідача ОСОБА_2 , а відповідач ОСОБА_3 перебував з її матір`ю у незареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто позивач є сестрою останнього.
Відповідачі з сином не проживають, його життям та здоров`ям не цікавляться, мати веде аморальний спосіб життя, матеріально сина не утримують. Відповідач ОСОБА_2 20 вересня 2010 року рішенням суду була позбавлена батьківських прав відносно чотирьох своїх дітей через те, що не виконувала свої батьківські обов`язки. Після народження сина, відповідач ОСОБА_2 постійно змінювала місце свого проживання, з дитиною не спілкується ані мати, ані батько, ним не опікуються, у лютому 2024 року мати притягувалася до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків відносно сина. Наразі про дитину піклується позивач та її сестра, дбають про брата, забезпечують його всім необхідним.
Просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити її його опікуном; судові витрати стягнути з відповідачів.
10 жовтня 2024 року представник позивача подав уточнену позовну заяву, в якій просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; судові витрати стягнути з відповідачів.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовільнити, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала, однак надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, оскільки вона є алкозалежною через онкозахворювання, її син не знаходить спільної мови з її співмешканцем, її син проживає з її дочкою - ОСОБА_1 , вона займається його вихованням та утриманням. Батько дитини - ОСОБА_3 також вихованням сина не займається, його місцезнаходження невідоме, з нього стягнуті аліменти на дитину, вони участі у житті та вихованні дитини не приймають. У неї семеро дітей, відносно п`яти з них вона позбавлена батьківських прав, старшу дочку одразу забрав її батько.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, про дату розгляду справи був належним чином повідомлений за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи в його відсутність, не надав.
Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, просять ухвалити рішення в інтересах дитини.
Третя особа - ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилася.
Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.
Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовільнити з наступних підстав.
За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .
Від неофіційного шлюбу матері позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 17 квітня 2013 року, копією актового запису про народження №86 від 17 квітня 2013 року.
Позивач, разом з матір`ю, братами та сестрами, в тому числі, з ОСОБА_5 , зареєстровані по АДРЕСА_1 .
Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №2-1291/11 від 29 грудня 2011 року відповідача ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Інформацією №323 від 28 червня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_5 навчався в Першотравенському ліцеї №1 з 17 січня 2022 року, мати дитини належної уваги вихованню сина не приділяла, учень на он-лайн навчання не виходив, домашні завдання не виконував, батько дитини з ним не спілкується, жодного разу не відвідував навчальний заклад, участі у житті дитини не приймає. Вихованням та утриманням дитини займалася його старша сестра - ОСОБА_4 , дитина проживала з нею, у учня покращилися результати в навчанні, став брати участь в он-лайн заняттях, систематично виконувати домашні завдання, сестра завжди переймалася навчанням брата, виходила на зв`язок із класним керівником.
Характеристикою від 04 липня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_2 проживала на території Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області з 2015 по 2022 роки, за цей час показала себе недбайливою матірю, могла покинути дітей на декілька днів, не готувала їжу, домогосподарство було неохайним, періодично зловживала спиртними напоями.
Відповідач ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.184 КУпАП у 2024 році за невиконання батьківських обов`язків відносно сина - ОСОБА_5 .
Актом від 15 липня 2024 року підтверджується, що на момент перевірки ОСОБА_2 , яка проживала по АДРЕСА_2 , дитина знаходилася в антисанітарних умовах, голодний та брудний, мати дитини проживає зі співмешканцем, постійно вживають алкогольні напої, не працюють, проживають без реєстрації.
Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований по АДРЕСА_3 .
Копією заочного рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області №188/1627/14-ц від 03 жовтня 2014 року підтверджується, що з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку на утримання сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, до повноліття дитини.
Актом №413 від 14 листопада 2024 року підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , 2013 року народження, зареєстровані, але не проживають по АДРЕСА_1 .
Інформацією Петропавлівського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 06 березня 2025 року підтверджується, що на виконанні у відділі перебуває ВП НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа №188/1627/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина - ОСОБА_5 . Станом на 06 березня 2025 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.
Довідкою від 31 жовтня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_5 навчається в гімназії №1 з дошкільним відділенням Павлоградської міської ради.
Мати дитини - ОСОБА_2 не надала можливості відповідним службам провести обстеження умов проживання дитини, в квартиру не впускає, з позбавленням її батьківських прав щодо сина погоджується. Протягом вересня 2024 року дитина проживала у сестри - ОСОБА_10 .
Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно дитини - ОСОБА_5 від 29 квітня 2025 року підтверджується, що дитина проживає з матір`ю у м.Павлограді, мати дитини характеризується негативно, була позбавлена батьківських прав відносно 5-х малолітніх дітей, вихованням дитини займалася його старша сестра, батьки дитини його життям не цікавляться, навчанням не займаються, на контакт з навчальним закладом батько не виходить. З пояснень дитини, він любить маму, а батька не бачив більше трьох років. Місцезнаходження батька дитини не встановлене. Мати дитини пояснює, що зловживає алкогольними напоями, про дитину не дбає, погоджується, щоб її позбавили батьківських прав. Оскільки відсутній матеріал, який підтверджує злісне невиконання батьками дитини батьківських обов`язків, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, думку батька з`ясувати не має можливості, орган опіки та піклування вважає за неможливе надати висновок щодо позовних вимог.
Висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Петропавлівської селищної ради, затвердженим 16 липня 2025 року №1060 підтверджується, що службою в справах дітей Петропавлівської селищної ради було неодноразово здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_3 та стало відомо, що ОСОБА_3 знаходиться на лікуванні в геронтологічному відділенні №5 м.Павлограда, Дніпропетровської області, тому з`ясувати думку відповідача по справі щодо позбавлення його батьківських прав, немає можливості. Захищаючи інтереси дитини, враховуючи неможливість об`єктивної оцінки ситуації через відсутність змоги на даний час вислухати думку батька дитини, комісія вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 . 
Письмовими поясненнями дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 28 березня 2026 року, встановлено, що він навчається у 6-б класі Павлоградської гімназії №1, проживає разом з сестрою - ОСОБА_11 , у неї, за адресою: АДРЕСА_4 . Умови для проживання хороші, сестра забезпечила його всім необхідним як для навчання, так і для відпочинку, постійно допомагає йому з виконанням домашніх завдань. Свою матір - ОСОБА_2 він бачить дуже рідко, його навчанням вона не цікавиться, де вона і з ким проживає та чим займається, йому невідомо, будь якої матеріальної допомоги вона не надає. Його батько - ОСОБА_3 , його життям і навчанням також ніколи не цікавився, він навіть не знає, де той знаходиться та чим займається, будь якої матеріальної допомоги не надає. Він бажає назавжди залишитися проживати зі своєю сестрою - ОСОБА_1 , яка піклується про нього і яка створила для нього всі умови для навчання, життя, проживання.
Актом ОСББ "Комарова-4" від 23 березня 2026 року підтверджується, що в квартипрі АДРЕСА_5 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Встановлено, що в даній квартирі проживає також без реєстрації ОСОБА_5 , брат ОСОБА_1 , проживає з сестрою з 2025 року по даний час.
Довідкою №02-09/23 від 20 березня 2026 року підтверджується, що ОСОБА_5 дійсно навчається за змішаною формою в 6-б класі Гімназії №1 з дошкільким відділенням Павлоградської міської ради.
Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.
Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.
Небажання дитини спілкуватися з одним із батьків, що призводить до зменшення чи повного припинення їх побачень, саме по собі не свідчить про ухилення матір`ю (батьком) від виконання батьківських обов`язків, оскільки ці обставини зумовлені не її (його) волею.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року №331/5427/17.
Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У постанові Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаний норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Суд зважає на те, що висновок органу опіки та піклування носить рекомендаційний характер і не є обов`язковим при ухваленні рішення судом.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають задоволенню, оскільки суду доведено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; батько дитини не спілкується з сином протягом тривалого часу, його місцеперебування невідоме, мати дитини не заперечує свою алкозалежність, те, що вона позбавлена батьківських прав відносно ще п`яти своїх дітей, те, що дитина проживає разом із сестрою, яка створила для нього всі необхідні умови для його повноцінного життя та розвитку, думку дитини, яка висловила своє бажання жити із сестрою та те, що його батьки його вихованням та утриманням не займаються протягом тривалого часу; відповідачі не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Справа протягом тривалого часу перебувала в провадженні суду, однак відповідачі жодним чином не змінили свою поведінку щодо виховання дитини, продовжили нехтувати своїми батьківськими обов`язками. Тобто, суду доведено, що відповідачі самоусунулися від обов`язку щодо утримання та виховання своєї дитини. Суду доведено, що відповідачі не цікавляться життям та здоров`ям своєї дитини протягом тривалого часу. На даний час дитина проживає із сестрою - ОСОБА_1 , яка створює для неї всі необхідні умови для життя та розвитку, піклується про неї, утримує її. Суд враховує вік дитини, її думку та усвідомлене ставлення до вирішення вказаного питання, що стосується її інтересів. 
Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі .
Ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. 
Ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Судом встановлено, що з відповідача ОСОБА_3 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з дня подання позову, а саме: з 23 вересня 2014 року і до повноліття дитини, на підставі заочного рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області №188/1627/14-ц. 
Тому вирішення питання про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_9 , не потребується. 
Суду не надано доказів того, що з відповідача ОСОБА_2 стягувалися аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_9 , в даному позові позивачем не заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини.
З урахуванням ч.3 ст.166 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно, до його повноліття, на користь особи або закладу, де він буде знаходитися.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. 
Позивачем сплачений судовий збір по справі в розмірі 1 211,20 гривень. Позовні вимоги задоволені, тому підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір по справі в розмірі 1 211,20 гривень. Оскільки судом вирішено питання про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, підлягає стягненню з останньої судовий збір на користь держави в розмірі 1 211,20 гривень.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264 ЦПК України, ст.ст. 75, 80, 84, 91, 164, 165, 180 СК України, - суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування виконавчий комітет Шахтарської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, орган опіки та піклування - Петропавлівська селищна рада Синельниківського району Дніпропетровської області, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав - задовільнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , по відношенню до дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Передати малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчому комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на піклування та вирішення подальшої його долі.
Стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь особи або закладу, де він буде знаходитися, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягувати з 23 вересня 2024 року, допустивши рішення суду в цій частині негайному виконанню в межах місячної суми стягнення аліментів.
Зобов`язати особу або закладу, де буде знаходитися ОСОБА_5 , негайно звернутися після набрання цим рішенням законної сили, із відповідною заявою про заміну стягувача - ОСОБА_2 , у виконавчому провадженні НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа №188/1627/14-ц, виданого 06 листопада 2014 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, до повноліття дитини на особу або закладу, де буде знаходитися ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 605 (шестиста п`яти) гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 605 (шестиста п`яти) гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1 211 (однієї тисячі двохста одинадцяти) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Інформація про учасників справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідачі:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована по АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований по АДРЕСА_3 .
Треті особи:
Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Шахтарської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ 04052666, юридична адреса: вул.Шкільна, буд.20, м.Шахтарське, Синельниківського району, Дніпропетровської області,
Орган опіки та піклування - Петропавлівська селищна рада Синельниківського району Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ 04338486, юридична адреса: вул.Героїв України, буд.62, с-ще Петропавлівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області,
Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ 21946193, юридична адреса: вул.Соборна, буд.42-а, м.Павлоград, Павлоградського району, Дніпропетровської області,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстровану по АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 09 квітня 2026 року.
Суддя: С.А.Янжула.