Справа № 442/1512/26 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С. 
Провадження № 33/811/395/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника Попів-Кішко Р.Й. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 березня 2026 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою визнано визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян -340 гривень
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 гривень судового збору.
Згідно з постановою, 17.02.2026 орієнтовно о 15 год. 30 хв у с. Сторона по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно свекрухи ОСОБА_2 , а саме: виражалась нецензурною лайкою, чим могла завдати психологічної шкоди здоров`ю потерпілої.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, захисник Попів-Кішко Р.Й. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що розгляд справи було проведено за відсутності ОСОБА_1 , чим порушено її право на захист.
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, відомості зазначені у протоколі не відповідають дійсності.
Суд першої інстанції не звернув уваги на невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, у такому не викладено суть адміністративного правопорушеня, ознак об`єктивної сторони. У протоколі не відображено у чому саме полягає вчинення домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, та чи могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої.
У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисник Попів-Кішко Р.Й. будучи належним чином повідомленими про час та місце його проведення, не з`явились. Причини неявки апеляційному суду не повідомили та клопотання про відкладення розгляду справи не подали.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що законодавством встановлені досить короткі строки розгляду апеляційної скарги, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка ОСОБА_1 , захисника Попів-Кішко Р.Й. в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вказані вимоги суддею першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Даний висновок судді підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким судом була надана належна оцінка, зокрема: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 17.02.2026 серії ВАД № 556974, згідно з яким 17.02.2026 орієнтовно о 15 год. 30 хв у с. Сторона по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно свекрухи ОСОБА_2 , а саме: виражалась нецензурною лайкою, чим могла завдати психологічної шкоди здоров`ю потерпілої.
Підставою для складання вказаного протоколу стала заява ОСОБА_2 від 17.02.2026 (а.с. 5), згідно з якою остання просила вжити заходів щодо невістки ОСОБА_1 , яка вчиняє проти неї з чоловіком домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлюється нецензурниим словами. 
Також у матеріалах спарви наянві письмові пояснення ОСОБА_2 від 17.02.2026 (а.с. 6) зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 зазначає про те, що невістка ОСОБА_1 постійно ображає її. Погорожує, що зарубає її, заріже, нецензурно висловлються на її адресу.
Викладене у заяві та письмових поясненнях також підтверджується терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 340622 від 17 лютого 2026 року (а.с. 8), згідно з яким інспектором СРППВП №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівськй області Дрозд О.І. винесено вказаний припис щодо ОСОБА_1 .
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, взаємоузгоджуються між собою, у зв`язку з чим твердження захисника Попів-Кішко Р.Й. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є необґрунтованими.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 поставлено у провивну вчинення психологічного насильства, яке у розумінні п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. 
Складений протокол про адміністративне правопорушення з додержанням вимог КУпАП містить у собі суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин із зазначенням порушення, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Достовірність даних, викладених в протоколі, перевірені в судовому засіданні, а тому суддя районного суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, і відповідає особі правопорушника.
З врахуванням вищевикладеного, на переконання апеляційного суду, постанова районного суду є законною та обґрунтованою, відтак підстави для її скасування та закриття провадження по справі відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 березня 2026 року якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Попів-Кішко Р.Й. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду    Урдюк Т.М.