П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/39116/25	

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,
повний текст судового рішення
складено 20.01.2026, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючої-судді Казанчук Г.П.
суддів: Єщенка О.В., Градовського Ю.М.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- 	
ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив суд:
- визнати протиправним бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону) щодо ненарахування та не повну виплату ОСОБА_1 за період з 01.06.2023 року додаткову винагороду ПКМ №168 від 28.02.22 (30 000 грн), ненарахування та не виплата ОСОБА_1 за період з 04.10.2023 по 14.01.2024 року; з 08.01.2025 по 01.11.2025 року додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях (100 000 грн) без утримання військового збору;
- зобов`язати відповідача — НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України — виплатити позивачу ОСОБА_1 додаткові винагороди у розмірі 30000 грн за 01.06.2023 по 01.11.2025 що не були нараховані та виплачені в установленому порядку додаткову винагороду збільшену до 100000 грн пропорційно перебуванню позивача у зонах виконання бойових завдань за період з 04.10.2023 по 14.01.2024 року; з 08.01.2025 по 01.11.2025 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що він проходить військову службу відповідно до довідки №08/1583 від 06 листопада 2025 року, за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 Державної прикордонної служби України з 25 травня 2023 року (наказ командира частини від 25.05.2023 №256-ОС) по теперішній час та наразі є сержантом. Таким чином, позивач є діючим військовослужбовцем, на якого поширюються гарантії щодо грошового забезпечення, у тому числі виплати додаткової винагороди, передбаченої чинним законодавством.
Однак, всупереч покладеним на відповідача обов`язкам, додаткові виплати починаючи з червня 2023 року не були нараховані та виплачені протягом останніх 2 років, що свідчить про неправомірну бездіяльність відповідача. 14 січня 2024 року відповідно до витягу з наказу №27-ВВ від 16.01.2024 прибув з відрядження молодший сержант ОСОБА_1 (П-071053). Відповідно до витягу з наказу №259-ВВ від 30 квітня 2024 року вибув на навчання молодший сержант ОСОБА_1 (П-071053), інспектор прикордонної служби 3 категорії до Чеської Республіки – 29 квітня 2024 року. 18 липня 2024 року відповідно до витягу з наказу №328-ВВ від 18 липня 2024 прибув з навчання молодший сержант ОСОБА_1 (П-071053). З 08 січня 2025 був відряджений до ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ( АДРЕСА_2 ), з метою виконання спеціальних (бойових) завдань відповідно до витягу з наказу №14-ВВ від 08.01.2025.
Таким чином, зазначені обставини підтверджують наявність у військовослужбовця права на отримання додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, як особи, яка безпосередньо брала участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії. Разом із тим, за вказаний період перебування у відрядженні та під час проходження навчання позивачу не були нараховані та виплачені передбачені чинним законодавством добові витрати, що є проявом протиправної бездіяльності відповідача.
Від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позовних вимог заперечує та вказує, що розрахунок додаткової винагороди здійснений відповідачем у відповідності до виконаних позивачем бойових (спеціальних) завдань та поданих рапортів начальників підрозділів, в підпорядкуванні яких позивач перебував та відповідно до чинного законодавства.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) задоволено частково.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за серпень 2023 року не у повному обсязі.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за серпень 2023 року, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок додаткової винагороди за серпень 2023 року.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Також від відповідача надійшла апеляційна скарга, в якій представник позивача просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2026 року відкрито апеляційне провадження та витребувана адміністративна справа за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ).
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2026 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ).
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2026 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, -

УСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції з`ясовано та підтверджено під час апеляційного розгляду, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2025 №08/1583, витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 25.05.2023 №256-ОС «Про особовий склад», ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 Державної прикордонної служби України з 25.05.2023 по теперішній час.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.10.2023 №530-ВВ «Про особовий склад» наказано відрядити молодшого сержанта ОСОБА_1 до НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_3 ), з метою виконання бойових (спеціальних) завдань з 04.10.2023.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.01.2024 №27-ВВ «Про особовий склад», ОСОБА_1 прибув з відрядження 14.01.2024.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.03.2024 №186-ВВ «Про особовий склад», ОСОБА_1 вибув на навчання до Чеської Республіки з 29.03.2024.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.04.2024 №259-ВВ «Про особовий склад», ОСОБА_1 прибув з навчання 29.04.2024.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.01.2025 №14-ВВ «Про особовий склад», наказано відрядити сержанта ОСОБА_1 до НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 ), з метою виконання бойових (спеціальних) завдань з 08.01.2025.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18.07.2024 №328-ВВ «Про особовий склад», ОСОБА_1 прибув з відрядження 18.07.2025.
Матеріали справи містять накази начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про виплату додаткової винагороди», відповідно до яких ОСОБА_1 нарахована додаткова грошова винагорода:
-за липень 2024 року з розрахунку 30000,00 грн за місяць у розмірі 20322,58 грн;
-за серпень 2024 року з розрахунку 30000,00 грн за місяць у розмірі 30000,00 грн;
-за вересень 2024 року з розрахунку 30000,00 грн за місяць у розмірі 30000,00 грн;
-за жовтень 2024 року з розрахунку 30000,00 грн за місяць у розмірі 16451,61 грн.
Відповідно до архівних відомостей ОСОБА_1 , йому була нарахована додаткова грошова винагорода:
1.Одноразова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України №419 від 12.04.2024 (70000,00 грн):
-квітень 2025 року – 70000,00 грн;
-червень 2025 року – 70000,00 грн;
-липень 2025 року – 70000,00 грн.
2.Додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях (100000,00 грн):
-листопад 2023 року – 87096,77 грн;
-грудень 2023 року – 100000,00 грн;
-січень 2024 року – 100000,00 грн;
-лютий 2024 року – 41935,48 грн;
-березень 2025 року – 70737,32 грн;
-квітень 2025 року – 29032,26 грн;
-травень 2025 року – 63333,33 грн;
-червень 2025 року – 58064,52 грн;
-липень 2025 року – 80000,00 грн.
3.Додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 (30000,00 грн):
-березень 2022 року – 29550,69 грн;
-квітень 2022 року – 5806,45 грн;
-травень 2022 року – 30000,00 грн;
-червень 2022 року – 30000,00 грн;
-вересень 2022 року – 30000,00 грн;
-жовтень 2022 року – 30000,00 грн;
-листопад 2022 року – 30000,00 грн;
-грудень 2022 року – 60000,00 грн;
-лютий 2023 року – 30000,00 грн;
-березень 2023 року – 30000,00 грн;
-квітень 2023 року – 30000,00 грн;
-травень 2023 року – 17000,00 грн;
-червень 2023 року – 29032,26 грн;
-вересень 2023 року – 78387,10 грн;
-жовтень 2023 року – 13000,00 грн;
-листопад 2023 року – 3870,97 грн;
-лютий 2024 року – 10645,16 грн;
-березень 2024 року – 10344,83 грн;
-квітень 2024 року – 25161,29 грн;
-червень 2024 року – 9677,42 грн;
-липень 2024 року – 9000,00 грн;
-серпень 2024 року – 20322,58 грн;
-вересень 2024 року – 30000,00 грн;
-жовтень 2024 року – 30000,00 грн;
-листопад 2024 року – 16451,61 грн;
-грудень 2024 року – 9000,00 грн;
-січень 2025 року – 4838,71 грн;
-березень 2025 року – 30069,13 грн;
-квітень 2025 року – 21290,32 грн;
-травень 2025 року – 11000,00 грн;
-червень 2025 року – 12580,65 грн;
-липень 2025 року – 6000,00 грн;
-серпень 2025 року – 16451,61 грн;
-вересень 2025 року – 3870,97 грн;
-жовтень 2025 року – 13000,00 грн.
Відповідно до доданих від ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) рапортів та контррозрахунку вбачається, що ОСОБА_1 виконував бойові (спеціальні) завдання, у т.ч. під час безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Отже наявність протиправної бездіяльність щодо не виплати додаткової винагороди є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Воєнний стан було продовжено, у тому числі на період, в якому виникли спірні в цій справі правовідносини.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
За приписами частини другої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування ЗСУ, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та №69/2022 Кабінет Міністрів України Постановою від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), у редакції, станом на 20.06.2024, пунктом 1 якої установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Пунктом 1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану: військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
У подальшому до Постанови №168 були внесені зміни, які не впливають на спірні в цій справі правовідносини, зокрема, пунктом 2 Постанови Кабінет Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1311 у пункті 1 Постанови №168: перше речення абзацу першого після слів позиціями військ держави-агресора доповнено словами , на території держави-агресора; абзац другий після слів в районах ведення воєнних (бойових) дій доповнено словами , на території держави-агресора. В абзаці другому пункту 1-1 після слів в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора доповнено словами , на території держави-агресора, а слова на території противника замінено словами на території держави-агресора.
Згідно з п. 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Також п. 2-1 Постанови №168 установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають:
- порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови;
- особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту.
Відповідно до п. 2 розділу XXXIV Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі Порядок № 260), передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
1) 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
- під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
- у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
- із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
- з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
- на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
- з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
- з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
- кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
- у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
- у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;
2) 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
- з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
- з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
- з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
- у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
- з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
- у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
- із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
- з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
Пунктом 4 розділу XXXIV Порядку № 260 установлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Приписами пунктів 5, 9 і 10 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що одним днем участі у бойових діях або заходах вважається період (з 00 годин до 24 години календарної доби), протягом якого військовослужбовець залучався до участі в бойових діях або заходах, незалежно від кількості та тривалості таких залучень за добу.
У разі, коли військовослужбовець залучається до участі в бойових діях або заходах, які розпочато до 24 години однієї доби і закінчено після 00 годин наступної доби, до розрахунку включається зазначений період як два дні участі у бойових діях або заходах.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Отже, установлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів.
Водночас, колегія суддів зазначає, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій саме по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн на місяць, передбаченої Постановою №168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови №168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та підтвердження цих обставин указаними документами.
Наведене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові від 5 серпня 2024 року у справі № 200/4100/23.
Крім того, у спірні періоди правовідносини щодо виплати спірної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України були врегульовані пунктом 1-1 Постанови №168. Водночас згідно з пунктом 2-1 цієї Постанови особливості виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених, зокрема на Збройні Сили, визначають відповідні міністерства та державні органи.
Ухвалою П`ятого апеляційного суду від 04.03.2025 року по справі 420/39116/25 від ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) витребувана довідка про нараховані суми додаткової винагороди в розрізі періодів (із зазначенням кількості днів), видів (30000 грн та 100000 грн) та сум вказаних нарахувань за період з 01.06.2023 року по 01.11.2025 року та письмові пояснення щодо нарахованих сум із врахуванням доводів позову в розрізі періодів такого нарахування (коли нараховані суми і за який період).
На виконання даної ухвали ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) суду надано належні та допустимі документи, зокрема розрахунки, в яких детально відображено всі здійснені позивачу виплати грошового забезпечення та додаткові винагороди за період з червня 2023 року по листопад 2025 року.
Так, колегія суддів зауважує, що нарахування та виплата додаткової винагороди проводиться на підставі наказів, які приймаються за рапортами командира, у поточному місяці за минулий місяць.
В розрізі доводів позивача, колегія суддів зазначає, що додаткова винагорода в розмірі 30000 грн за червень та липень 2023 року, виплачена позивачу у вересні 2023. 
Додаткова винагорода за січень 2025 року пропорційно дням участі в бойових діях та в розрізі 30000 грн та 100000 грн була виплачена позивачу у березні 2025 року.
Отже, колегія судді відхиляє доводи позивача щодо наявності заборгованості по виплаті додаткової нагороди в сумі 102257,05 грн.
Більш того, згідно детального розрахунку кількості днів, які передбачають виплату додаткової винагороди 30000 грн та збільшеної до 100000 грн, позивачу нараховані та виплачені усі належні йому суми вказаної додаткової винагороди.
Судом першої інстанції зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату додаткової винагороди, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за серпень 2023 року, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду. Такий висновок суд першої інстанції обґрунтував тим, що додаткова винагорода за серпень 2023 року нарахована, також, пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань 30000/31*13=18387,10 (за 08.2023), що є правомірним.
Апелянт, заперечуючи вказані доводи, наполягав на виплаті усіх належним сум додаткової винагороди.
Так, згідно витягу з рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_2 , позивач перебував на виконанні бойового (спеціального) завдання на ділянці відповідальності НОМЕР_6 прикордонного загону протягом 16 днів (з 01.08.2023 по 16.08.2023). За вказаний період, позивачу нарахована додаткова винагорода пропорційно 19 дням, а не як зазначив суд першої інстанції 13. Вказані суми виплачені у вересні 2023 року. При цьому, доказів про те, що позивач у вказаний період приймав безпосередню участь в активних бойових діях, що передбачає збільшення додаткової винагороди до 100000 грн, матеріали справи не містять.
При цьому, колегія суддів акцентує увагу, що направлення за бойовим розпорядження на певні локаційні точки не є тотожним прийняттю безпосередньої участі у бойових діях в цих районах. У зв`язку із зазначеним, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.
Крім того, щодо доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки кожному конкретному спірному місяцю окремо, колегія суддів зазначає наступне.
Так, спірні правовідносини в розрізі періодів, умовно можна розділити на дві групи, перша група – це періоди, за які слід нарахувати додаткову винагороду 30000 грн, друга група – періоди, за які слід нарахувати додаткову винагороду 100000 грн.
Так, рішення суду дійсно не містить обґрунтувань в розрізі кожного місяця, натомість в рішенні наведені норми та висновки щодо груп за спірними періодами.
Стосовно доводів позивача про те, що ним заявлені вимоги щодо стягнення 30000 грн за весь період та 100000 грн щодо окремих періодів, колегія суддів зазначає наступне.
Не можна отримувати одночасно 30 000 грн та 100 000 грн за один і той самий період (наприклад, за місяць), оскільки це різні види доплат за різні умови служби (виконання спецзавдань та безпосередня участь у бойових діях). При тому, що винагорода збільшена до 100000 грн виплачується за дні безпосередньої участі в бойових діях, а 30000 грн — за інші дні виконання завдань, але пропорційно часу. 
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зауважує на відсутності правових підстав виплачувати позивачу за весь період додаткову винагороду в розмірі 30000 грн, та відповідно за цей же період виплачувати збільшену додаткову винагороду збільшену до 100000 грн.
У частині 2 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховані приписи п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи надані виписки та розрахунки, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог. Такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи та наданим доказам, зокрема випискам і розрахункам, поданими до суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ).
Із зазначених документів вбачається, що виплата додаткових винагород ОСОБА_1 здійснювалась у повному обсязі та пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №168. Відтак, підстав вважати, що відповідачем було допущено порушення порядку або розміру нарахування та виплати грошового забезпечення, не було, а висновку суду першої інстанції не ґрунтуються на належній оцінці доказів у їх сукупності.
В іншій частині колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення інших позовних вимог позивача.
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що внаслідок неповного з`ясування обставин та порушення норм матеріального права, суд першої інстанції при ухваленні судового рішення про задоволення позову в частині задоволення позовних вимог дійшов помилкових висновків, а отже апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 відхиленню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині задоволених позовних вимог, з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.
Враховуючи, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів, керуючись п. 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволенні позовних вимог про перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за серпень 2023 року, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Згідно частини 5 статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи наведену норму, розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року по справі №420/39116/25 скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо перерахунку додаткової винагороди за серпень 2023 року.
Ухвалити в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за серпень 2023 року.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року по справі №420/39116/25 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча-суддя: Г.П. Казанчук 

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: О.В. Єщенко