Справа № 944/388/26
Провадження №3/944/556/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.02.2026 року	м.Яворів 	

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Колтун Ю.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2  про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,
за ч.1 ст.204-1 КУпАП, 
в с т а н о в и в:
21.01.2026 о 02:20, в пункті пропуску «Краківець» (територія Яворівської ОТГ Яворівського району Львівської області), під час прикордонного контролю на в`їзд в Україну ОСОБА_1 пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , вид. 03.05.2023 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В процесі прикордонного контролю встановлено, що він є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданий 19.10.2022, орган, що видав Герцаївський сектор Управління ДМСУ в Чернівецькій області, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Своїми діями порушив вимоги cт. cт. 2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених ПКМУ від 27.01.1995 №57, чим здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, проте повідомлялася про розгляд справи належним чином. Скерував до суду письмове клопотання, у якому заперечив зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини. Вказав, щов протоколі не описано конкретні дії, які б утворювали «спробу незаконного перетинання кордону»; не зазначено, які саме дії, у який спосіб і з яким умислом він вчинив; відсутня конкретизація моменту, з якого прикордонний орган вважає, що мала місце саме спроба перетину кордону. А фактично, єдиним “доказом” є сам протокол, який не може вважатися достатнім доказом вини. Зазначив, що перебував у пункті пропуску, діяв відкрито, не використовував обхідні шляхи, не приховувався та не вчиняв дій поза межами прикордонного контролю. З урахуванням наведеного, просив провадження в справі закрити із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, враховуючи обставини викладені в його клопотанні.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, виходячи з наступного.
Згідно з ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.
Незважаючи на невизнання вини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, стверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ№ 000605Е від 21.01.2026, інформацією про особу, копією паспорта громадянина Румунії для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , довідкою витягом за результатами перевірки з БД «Ризик», писменими поясненнями ОСОБА_1 , рапортами інспекторів прикордонної служби, а також іншими доказами наявними у матеріалах справи.
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Оскільки громадянин України ОСОБА_1 під час перетину державного кордону України пункті пропуску «Краківець» всупереч ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», пред`явив для паспортного контролю паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , а не власний дійсний паспорт громадянина України для виїзду за кордон (який є відповідним для громадян України документом), тому він вчинив незаконне перетинання через державний кордон України без відповідних документів (такі дії становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП), що було виявлено інспекторами прикордонної служби. У зв`язку з наведеним, доводи, викладені у письмовому клопотання не можуть бути взяті судом до уваги. 
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.204-1 КУпАП. 
Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
При обранні виду та міри адміністративного покарання суддя враховує характер та обставини адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника та вважає за необхідне, визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано адміністративне правопорушення, у виді штрафу. 
Відповідно до ч.7ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Згідно з п.5 ч.2ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 665,6 грн. Отже, з ОСОБА_1  слід стягнути судовий збір в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.23-24, 268, 283-284 КУпАП, суддя, 
п о с т а н о в и в:
визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Юрій КОЛТУН