ЄУН 932/254/25
 
Провадження № 2/932/143/25
 
Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого – судді Петуніна І. В.,
за участю секретаря – Христюк М. В.
позивач: ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС»,
відповідач: ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 24.03.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 102390407, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора.
29.07.2021 згідно умов Договору про відступлення прав вимоги № 05Т ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за вказаним Кредитним договором № 102390407 від 24.03.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
24.01.2922 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 1/15 у відповідності до умов якого згідно з Додатком № 1 позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит № 102390407 від 24.03.2021 в сумі 33253,78 грн, з яких: 13132,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 20121,78 грн – сума заборгованості за відсотками.
Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит у строки, передбачені Кредитним договором № 102390407 від 24.03.2021.
Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором про споживчий кредит № 102390407 від 24.03.2021 в сумі 33253,78 грн, з яких: 13132,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 20121,78 грн – сума заборгованості за відсотками.
Відповідачем надано відзив на позов, де вона заперечує проти позову, обґрунтовуючи наступним. В матерілах справи відсутні інформація чи проходила особа, яка нібито укладала договір, ідентифікацію, відсутня відповідь особи, яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, одночасно неможливо перевірити підписання договору також кредитодавцем.
Звертає увагу, що згідно даних з Анкети-заяви, начебто підписання договору відбулося 24.03.2024 о 12.05.30, водночас, у лівому верхньому куті договору міститься інформація про його підписання 24.03.2021 о 11.06. Відповідач заперечує укладання кредитного договору.
Крім того, матеріали справи не містять доказів реєстрації позичальника в ІТС Кредитодавця, його ідентифікації та верифікації, а також доказів відправлення оригіналу підписаного Кредитного договору одразу після його укладення.
В матеріалах справи відсутні докази здійснення перерахунку коштів відповідачу від первісного кредитора. У наданому так званому платіжноиму дорученні вказаний неповний номер картки, у полі код платка зазначений код ЄДРПОУ банку 14360570, номер рахунку не у форматі ІВАN, код банку отримувача «VISA», а назва банку «pb», і взагалі надане платіжне доручення не містить відмитку банку або іншої уповноваженої установи про проведення платежу. Відповідач заперечує отримання кредитних коштів від ТОВ «МІЛОАН».
У зв`язку з викладеним, просить відмовити у позові.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
Позивачем надана відповідь на відзив.
Позивачем було заявлено клопотання про витребування у АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» відомостей про надходження грошових коштів на рахунок відповідача, яке судом було задоволено.
Відповідачем було заявлено клопотання про витребування у позивача копій первинних бухгалтерських документів на перерахування коштів первісним кредитором відповідачу, яке судом було задщоволено.
Інших заяв (клопотань) в порядку ст. 222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 14.01.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 24.04.2025, у АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» витребувані відомості про надходження грошових коштів на рахунок відповідача.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 08.05.2025, у позичвача витребувані копії первинних бухгалтерських документів на перерахування коштів первісним кредитором відповідачу.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що 24.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит № 102390407 за умовами якого відповідач отримала грошову суму в розмірі 15000,00 грн. За цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовах Договору строк 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів в день закінчення строку кредиту, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики – 1 % в день протягом 30 днів з можливою пролонгацією (п.п 1.1-1.5.2, 2.3 Договору про споживчий кредит № 102390407 від 24.03.2021).
Згідно платіжного доручення № 26211314 від 24.03.2021, ТОВ «Мілоан» перерахував 15000 грн на рахунок відповідача 414949*13, відмітки банку на платіжному дорученні немає.
29.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» укладений Договір відступлення права вимоги № 05Т, відповідно до умов якого відступлено право вимоги за вказаним Договором про споживчий кредит № 102390407 від 24.03.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
24.01.2922 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 1/15 у відповідності до умов якого згідно з Додатком № 1 позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит № 102390407 від 24.03.2021 в сумі 33253,78 грн, з яких: 13132,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 20121,78 грн – сума заборгованості за відсотками.
Відповідач взяті на себе боргові зобов`язання належним чином не виконувала.
За відомостями АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» від 22.01.2026, отриманих судом 03.02.2026, на ім`я відповідача емітовано карту № НОМЕР_1 , контактний № телефону відповідача НОМЕР_2 . Відповідач 30.03.2021 на картку № НОМЕР_1 АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» отримала 15000 грн, деталі операції: «Переказ коштів. Коментар: Viplata zaima Miloan». Не підлягає оподаткуванню».
Згідно наказу директора ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» від 01.07.2025, підприємство ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» з 01.07.2025 перейменувати на ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС».
V. Оцінка суду
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, підписанням договорів сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Як унормоване в ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зміст статей 610, 612 ЦК України, регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Також, згідно відомостей АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» від 21.01.2026 щодо рахунку ОСОБА_1 , то суд вважає, що остання отримала кредитні кошти від первісного кредитора, оскільки номер банківської картки « НОМЕР_1 » відповідача співпадає з реквізитами, які вказані в в платіжному дорученні первісного кредитора ТОВ «Мілоан» «414949*13», також співпадає номер мобільного телефону, зазначений у Договорі про споживчий кредит № 102390407 від 24.03.2021 та у відомостях, наданих АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» від 21.01.2026.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем з первісним кредитором був укладений Договор про споживчий кредит № 102390407 від 24.03.2021 та вона має заборгованість за ним в сумі 33253,78 грн, з яких: 13132,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 20121,78 грн – сума заборгованості за відсотками.
Між тим, за змістом ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживчий кредит», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла – щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла – 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Наведені приписи дають підстави для висновку, що ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживчий кредит» встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Подібні висновки викладено у постанові ВС від 08.12.2021 у справі № 409/1398/18.
Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживчий кредит», не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно з цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. При цьому суд враховує висновки, викладені у постанові ВС від 21.09.2022 у справі № 751/11211/16-ц.
В позові позивачем зазначено, що на виконання п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач повідомляє, що було вжито заходи досудого врегулювання спору шляхом направлення Досудової вимоги про сплату заборгованості за Договором про споживчий кредит № 102390407 від 24.03.2021.
Матеріали справи містять Досудову вимогу адвоката Білецького Б. М. № 102390407-АВ від 02.09.2024, який діє від імені позивача, про сплату заборгованості за Кредитним договором № 102390407 від 24.03.2021 в сумі 33253,78 грн в термін до 30.09.2024.
Однак, матеріали справи не містять жодного доказу виконання позивачем ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживчий кредит» про досудове врегулювання спору, а саме направлення цієї Досудової вимоги адвоката Білецького Б. М. № 102390407-АВ від 02.09.2024 відповідачу.
Матеріали справи містять лише поштові чеки та опис вкладення від 04.12.2024 направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками.
Крім цього, суд звертає увагу на наступне. Згідно п. 1.3 Договір факторингу № 1/15 від 24.01.2022, укладеному між ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» та позивачем, права грошової вимоги вважаються відступленими Фактору в день підписання відповідного реєстру. Матеріали справи містять Додаток № 1 до Договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022, де 24.01.2022 сторонами цього договору погоджена форма реєстру, а не сам реєстр. Також, позивачем наданий витяг з Додатку до Договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 з підписами та печатками ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» та позивача щодо спірного Кредитного договору № 102390407 від 24.03.2021, цей витяг сформований 05.11.2024.
Отже, станом на 02.09.2024 позивач ще не мав права направляти досудову вимогу, оскільки право вимоги йому перейшло лише 05.11.2024.
Таким чином, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів направлення відповідачу повідомлення про необхідність погасити суму заборгованості, на яке посилається позивач у позові, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги не задовольняються, то сплачений позивачем судовий збір в сумі 2422,40 грн покладається на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 76, 77, 81, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС», ЄДРПОУ 43657029, місцезнаходження за адресою: вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари Київської області, 07406 до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне рішення суду складене 16.02.2026.
Суддя І. В. Петунін