Дата документу 06.04.2026 Справа № 333/8104/24

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 333/8104/24  Пр. № 22-ц/807/597/26	Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й. Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2025 року у справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (надалі - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с.1-85), в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 246455425 від 23.11.2021 року у розмірі 61938,80 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в розмірі 18000,00 грн. та заборгованості по несплаченим відсотків за користування кредитом в розмірі 43938,80 грн., від сплати якої відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Наумову І.Й. (т.с.1 а.с.86). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.90) відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2025 року (т.с.1 а.с.105-109) позов позивача у цій справі задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" (ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за кредитним договором № 246455425 від 23.11.2021 року у розмірі 61938,80 грн., яка складається з наступного: 18000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 43938,80 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" (ЄДРПОУ 43541163) судові витрати у суму 8422,40 грн., в тому числі: витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2025 року (т.с.1 а.с.128) вищезазначене заочне рішення суду у цій справі скасовано в порядку задоволення заяви відповідача про його перегляд, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2025 року (т.с.1 а.с.164-169) позов позивача у цій справі задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" (ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за кредитним договором № 246455425 від 23.11.2021 року у розмірі 61938,80 грн., яка складається з наступного: 18000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 43938,80 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" (ЄДРПОУ 43541163) судові витрати у суму 4422,40 грн., в тому числі витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Позивач із вищезазначеним рішенням, у тому числі в частині вирішення питання про витрати позивача на професійну правничу допомогу, погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с.1 а.с.179-195) просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову повністю, розглядати справу без участі сторони апелянта (відповідача), стягнути з позивача на користь апелянта судовий збір.
В автоматизованому порядку 05.01.2026 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (т.с. 1 а.с.196). Ухвалою апеляційного суду від 06.01.2026 року (т.с. 1 а.с.197) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 26.01.2026 року (т.с.2 а.с.1). Ухвалою апеляційного суду від 27.01.2026 року апеляційну скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (т.с.2 а.с.2), які було усунуто апелянтом у встановлений апеляційним судом строк 02.02.2026 року (т.с.2 а.с.4-7). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 09.02.2026 року (т.с.2 а.с.8), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (т.с.2 а.с.9). Оскільки, відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції ЗУ від 19.06.2024 року № 3831-ІХ, якій набрав чинності з 19.07.2024 року, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (розрахунок: 3328,00 грн. * 30 = 99840,00 грн., у цій справі ціна позову 61938, 80 грн. - т.с.1 а.с.1), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Позивач надав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі (т.с. 1 а.с.199-262).
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. У період з 16.02.2026 року по 02.03.2026 року включно суддя-доповідач перебувала у відпустці (довідка - т.с.2 а.с.17).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України). 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст.ст. 12 - 13, 76-81,141, 263-265,268 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 23.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідач уклали Кредитний договір № 246455425 у формі електронного документа (копія т.с. 1 а.с.56 зворот - 60). Зокрема, Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (копія додана до позову), які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску Відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора М№У88К4Р, що підтверджується відповідною довідкою (т.с. 1 а.с. 24).
Відповідно до пунктів 1.1- 1.6.1 цього кредитного договору, за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 18000,00 грн. (т.с. 1 а.с. 25) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (т.с. 1 а.с. 31-36).
Кредит надається строком на 30 днів, а саме, до 23.12.2021 року. Строк дії Договору обчислюється з моменту його укладення Сторонами та до закінчення строку на який надано Кредит, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань.
Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно в розмірі 518,60 відсотків річних, що становить 1,42 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (далі - Дисконтна процентна ставка).
Відповідно до пунктів 1.9.2.-1.9.3 кредитного договору, за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 532,60 процентів річних, що становить 1,46 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.
Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду.
Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду виключно за умови, якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,98 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору.
Відповідно до п. 11.1 кредитного договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду, а у разі, якщо Позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах п. 1.12. Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п.1.12.1. Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також Позичальник має право достроково повернути основну суму Кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час.
В пункті 1.12. кредитного договору, сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання Позичальником нових Траншів за Договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах (викладених в пунктах 1.12.1 -1.12.2 договору).
Пунктами 1.12.1 - 1.12.2 кредитного договору передбачено, що зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. З наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" виконало своє грошове зобов`язання та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 18000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення, виданого позичальником про перерахування коштів з його розрахункового рахунку в АТ «ТАСКОМБАНК» на платіжну картку, зазначену позичальником при укладання кредитного договору; електронним повідомленням даного банку з додатком до нього про виконання, в тому числі вищевказаного платіжного доручення (т.с.1 а.с. 12-14).
Посилання відповідача про не підтвердження позивачем факту перерахування первісним кредитором кредитних коштів спростовуються, вищевказаними доказами, які суд першої інстанції правильно вважав належними та оцінив їх як кожен окремо так і в сукупності. Відповідачем заявлена позивачем обставина перерахуванням кредитних коштів на платіжну картку (т.с. 1 а.с. 25), зазначену позичальником, не спростована належними доказами. 
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та його вимог.
Згідно з ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно з ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (т.с.1 а.с. 79-82). Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор прийняти їх та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату визначену цим договором. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги - означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору 28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін(т.с.1 а.с. 78). 31.12.2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01 (т.с. 1 а.с. 73-76). 31.12.2021 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 р. сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (т.с.1 а.с. 72). 31.12.2023 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (т.с.1 а.с. 70). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №170 від 25.01.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 46383,20 грн (т.с.1 а.с. 68). Право вимоги за кредитним № 246455425 від 23.11.2021 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 25.01.2022 року, відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги № 170. Посилання відповідача щодо ненадання належного реєстру вимоги щодо відступлення права вимоги по даному кредитному договору спростовується матеріалами даної справи, оскільки позивачем доданий до позову належним чином оформлений витяг з реєстру, який відповідає затвердженій вказаним вище договором факторингу формі, та містить вступну частину документу, потрібний пункт реєстру, який стосується відповідача, та реквізит підписів та печатку сторін договору факторингу.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року (т.с.1 а.с. 63-65). В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року (Додаток №18), (т.с.1 а.с.62) та №3 від 30.12.2022 року (Додаток №19), (т.с.1 а.с. 61), якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п.4.1). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року (т.с.1 а.с. 53), до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 61938,80 грн. (т.с.1 а.с. 63-65).
20.08.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу  № 200824 (т.с.1 а.с. 48-51), відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 200824 від 20.08.2024 року (т.с.1 а.с.46-47), від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 61938,80 грн. Даний факт також підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 200824 від 20.08.2024 року (т.с.1 а.с.45). Вищевказані договори факторингу відповідачем не оспорювалися та не визнавалися недійсними в судовому порядку, в зв`язку з чим необхідно виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору. З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем доведене належними доказами факт набуття права вимогу до відповідача за вказаним вище кредитним договором.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач не повернув отримані кредитні кошти у розмірі 18000,00 грн. протягом обумовленого сторонами «Дисконтного періоду» і до теперішнього часу. Також позичальник не сплатив в кінці Дисконтного періоду погоджені сторонами кредитного договору проценти за користування кредитними коштами. Відповідач дану обставину не спростував належними доказами під час розгляду цієї справи. Останнім на виконання умов договору, після закінчення «Дисконтного періоду» було сплачено лише 10,00 грн., які були враховані позикодавцем при здійсненні розрахунку заборгованості. Внаслідок не виконання свого обов`язку позичальником протягом обумовленого сторонами договору строку, позикодавцем був здійснено донарахування суми процентів за дисконтний період по іншій ставці, передбаченій договором у такому випадку. Також не повернення кредитних коштів та сплати відсотків протягом дисконтного періоду є підставою для продовження строку кредитування у відповідності до положень п. 1.12. Договору до повернення кредиту, але більше 90 днів. Дані умови були погоджені з відповідачем, який уклав цей договір за вільною його згодою. За невиконання умов договору, його пунктами передбачено застосування іншої процентної ставки у разі продовження користування кредитними коштами після закінчення дисконтного періоду, а саме, у розмірі 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. З розрахунку заборгованості вбачається, що первісним кредитором та наступним кредитором в узгодженості з умовами вищевказаного кредитного договору нараховувалися проценти протягом 71 дня після закінчення дисконтного періоду, з урахуванням ставки 2,98 % за день. Згідно розрахунку сума боргу по відсоткам за період з 23.11.2021 р. по 03.03.2022 р. становить 43938,80 грн. (т.с. 1 а.с. 43-43 зворот). Відповідачем надані позивачем розрахунки заборгованості належними та обґрунтованими контррозрахунками не спростовані. З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача у цій справі обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  є такими, що фактично дублюють доводи його відзиву проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції (т.с.1 а.с. 132-139), яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. 
Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою.
Судова практика Верховного Суду в інших судових справах, на яку посилалася сторона відповідача в обґрунтування своєї вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, різниться за фактичними обставинами в цих інших справах із фактичними обставинами цієї справи та не має преюдиційного значення для вирішення цієї справи судом.
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування сторони відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Сторона відповідача не надала суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування її відзиву на позов позивача у цій справі та, відповідно, у спростування останнього. 
Суд першої інстанції правильно виходив при вирішенні цієї справи із:
- свободи договору (ст. 627 ЦК України) - відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства…; 
- презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) - вищезазначених кредитного договору та договорів факторингу, підписаних сторонами без зауважень, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не були надані), оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані, так, у матеріалах цієї справи відсутнє будь-яке рішення іншого суду в іншій справі про визнання вищезазначеного кредитного договору та договорів факторингу недійними та стороною відповідача апеляційному суду не надано),
- принципу обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України), за змістом якої вищезазначені кредитний договір та договори факторингу є обов`язковими для виконання його сторонами.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані. 
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни заочного рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті. Описки в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції не можуть бути підставою для скасування апеляційним судом правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги сторони відповідача, а можуть бути усунуті судом першої інстанції за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи у подальшому в порядку ст. 269 ЦПК України. 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України. 
Також, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору та витрати позивача на професійну правничу допомогу. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, або ж його зміни. 
Крім цього, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. 
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2025 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повна постанова апеляційним судом складена 06.04.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А. 	Трофимова Д.А.