ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/13416/24 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В :

08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач-2), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 253450001247 від 06.08.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перевести мене з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 7 років згідно зі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 30 липня 2024 року. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що має право на переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 7 років згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки ним було подано усі необхідні документи для такого переведення, зокрема, посвідчення громадянина, який постійно проживає чи працює або проживав чи працював у зоні безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1993 роках (категорія 3) серії НОМЕР_1 від 08.01.1993, та посвідчення потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії серії НОМЕР_2 , від 16.03.2023.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 р. адміністративний позов задоволено повністю:
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 253450001247 від 06.08.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 7 років згідно зі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 30 липня 2024 року.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підстави прийняття спірного рішення є необґрунтованими, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 253450001247 від 06.08.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідач-1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення пенсійного органу є правомірним, оскільки позивачем не було надано довідок про роботу або проживання на територіях радіоактивного забруднення.
Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву.
Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів зауважує, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України було введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений та діє на час розгляду даної справи.
Відповідно до рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану опублікованих Радою Суддів України 02.03.2022 процесуальні строки за можливістю продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.
Отже, враховуючи зазначене та умови сьогодення, колегія суддів продовжує строк розгляду даної справи на розумний термін.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії виповнилося 54 роки, страховий стаж складає 33 роки 05 місяців 09 днів, має статус потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 16.03.2023 Чернігівською обласною державною адміністрацією, також у позивача наявне посвідчення громадянина, який постійно проживає чи працює або проживав чи працював у зоні безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1993 роках (категорія 3) серії НОМЕР_1 від 08.01.1993.
30.07.2024 позивач звернувся із заявою до відповідача про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 7 років згідно зі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та надав відповідні документи.
ГУ ПФУ в Запорізькій області рішенням від 06.08.2024 №253450001247 відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з ненаданням заявником довідок про роботу або проживання на територіях радіоактивного забруднення (а.с.22).
Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.
Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 №1058-ІV (Закон №1058-ІV).
Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 796) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Статтею 49 Закону № 796 визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Зі змісту частин 1 та 2 статті 55 Закону №796-ХІІ вбачається, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років.
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Частиною 3 статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону. 
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (Порядок № 22-1).
Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
Тобто, з метою підтвердження права на призначення пенсії на умовах статті 55 Закону № 796 особа має подати одночасно з заявою про призначення пенсії, зокрема, посвідчення щодо особливого статусу особи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видану органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
Колегія суддів зазначає, що до заяви про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 7 років згідно зі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачем було долучено копію посвідчення громадянина, який постійно проживає чи працює або проживав чи працював у зоні безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1993 роках (категорія 3) серії НОМЕР_1 від 08.01.1993, та посвідчення потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії серії НОМЕР_2 , від 16.03.2023, також було надано тимчасове посвідчення № НОМЕР_3 , видане Адміністрацією Брянської області 29.12.1992, відповідно до якої позивач в період з 01.09.1985 по 28.06.1989 проживав в гуртожитку в м. Новозибків Брянської області, яке має щільність радіоактивного забруднення Цезієм-137, 18,07 кі/кв.км.
Так, згідно пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (далі - Порядок № 51) (чинним, на момент видачі позивачу посвідчення) потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.
Пунктом 10 Порядку № 51 передбачено, що посвідчення видаються, зокрема, особам, які постійно проживають або працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 6).
Відповідно до пункту 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 (далі - Порядок № 551), особам з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, видаються посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 1) серії Б синього кольору. 
Аналіз вищевикладених положень дає підстави суду для висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Закону № 796-ХІІ, є відповідне посвідчення. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.11.2019 у справі № 572/47/17 та від 15.01.2021 у справі № 520/7846/17 та від 21.11.2019 у справі № 572/47/17, який враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, Законом № 796-ХІІ та Порядком № 501 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.
Колегія суддів наголошує на тому, що отримання позивачем посвідчення громадянина, який постійно проживає чи працює або проживав чи працював у зоні безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1993 роках (категорія 3) та наявність у позивача на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії посвідчення потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії НОМЕР_2 , виданим 16.03.2023 свідчить про те, що Чернігівською обласною державною адміністрацією було вже визнано факт проживання останнього у зоні безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1993 станом на 1 січня 1993 року не менше двох років, що надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
При цьому, тимчасовим посвідченням № 6096, виданого Адміністрацією Брянської області 29.12.1992, підтверджено, що позивач в період з 01.09.1985 по 28.06.1989 проживав в гуртожитку в м. Новозибків Брянської області, яке має щільність радіоактивного забруднення Цезієм-137, 18,07 кі/кв.км., зокрема, саме на підставі цього посвідчення позивачу було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає чи працює або проживав чи працював у зоні безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1993 роках (категорія 3) серії НОМЕР_1 від 08.01.1993.
Згідно диплому серії НОМЕР_4 позивач з 1985 року по 28.06.1989 навчався в Новозибківському сільськогосподарському технікумі.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 2 Закону України від 27.02.1991 № 791а-XII «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» зона безумовного (обов`язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/км-2 та вище, або стронцію від 3,0 Кі/км-2 та вище, або плутонію від 0,1 Кі/км-2 та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.
Отже зона радіоактивного забруднення м. Новозибків Брянської області відповідає зоні безумовного (обов`язкового) відселення, встановленої на території України.
Таким чином, з моменту аварії на ЧАЕС станом на 01.01.1993 позивач проживав та навчався в м. Новозибків Брянської області повних 3 роки, що дає йому право на зменшенням пенсійного віку на 4 роки та додатково 1 рік.
При цьому, враховуючи початкову величину зниження пенсійного віку, що встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, позивач має додатково 2 роки.
Відтак апеляційний суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 7 років відповідно до статті 55 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому відмова відповідача щодо призначення пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, є протиправною.
Доводи пенсійного фонду, що основними документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку є саме довідки, видані відповідними уповноваженими органами, спростовуються вищенаведеними висновками суду.
Інших мотивів апеляційна скарга відповідача1 не містить.
Враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 р. - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

 	
Колегія суддів: О.В. Карпушова
О.В. Епель

О.М. Кузьмишина