Справа № 335/7717/25 
Категорія 54 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року         місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Мельниченко К.Б., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Малиша Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит», про зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (надалі за текстом - відповідач), про зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги обгрунтовані порушення відповідачем прав позивача, як позичальника за Договором кредиту, у зв`язку з чим, просить суд:
1. Визнати дії відповідача щодо відмови у наданні пільг, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», незаконними. 
2. Зобов`язати відповідача припинити нарахування процентів, пені та штрафних санкцій за кредитним договором №2132774 від 01.03.2025 р. з моменту укладення договору і до завершення особливого періоду. 
3. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням всіх раніше сплачених (або нарахованих) процентів у зменшення основної суми боргу та повернути/зарахувати надмірно сплачені кошти. 
4. Стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію моральної шкоди у розмірі 7 000 грн, що відповідає характеру та тривалості моральних страждань, заподіяних внаслідок навмисної відмови у наданні законної пільги, очевидного звуження його прав як військовослужбовця та створення психологічної напруги.
Відповідач заперечує проти позову виходячи з того, що ним не порушувались права позивача, а позовні вимоги є необгрунтованими.
Ухвалою Вознесенського районного суду міста Запоріжжя від 07.08.2025 дану справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Гребенюк В.В.
Ухвалою від 03.09.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.
24.09.2025 до суду від відповідача надійшов відзив.
30.09.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.
У судовому засіданні 12.01.2026 взяли участь представники сторін.
Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.
Суд, керуючись приписами ч.1 ст. 244 ЦПК України суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення оголосивши дату та час його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та дослідивши докази, суд встановив наступне.
Сторони визнають, що позивач є позичальником за Договором про надання споживчого кредиту №2132774 від 01.03.2025 року, укладеним з відповідачем.
Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується Посвідченням НОМЕР_1 . 
Позивач має військове звання майора з 14.05.2024, що підтверджується Посвідченням офіцера НОМЕР_2 .
Також у вказаному посвідченні містяться відомості про призначення позивача офіцером служби військової частини НОМЕР_3 від 04.05.2024 та начальником служби військової частини НОМЕР_4 з 05.03.2025.
Відповідно до Довідки МО України від 16.07.2023 №159 позивач перебуває на військовій службі за контрактом в військовій частині НОМЕР_4 .
Згідно Довідки МО України №1314/39/7/2 від 20.09.2024 позивач в періоди з 19.08.2023 по 14.03.2024, з 20.03.2024 по 08.05.2024, з 10.05.2024 по 28.06.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Дніпропетровська обл., Кривий Ріг, Дніпропетровська обл. м.Синельникове.
Позивач 14.05.2025, 28.05.2025 та 15.07.2025 звертався до відповідача із заявами про зупинення нарахування процентів і штрафних санкцій за Договором. Листами вих. № 2338 від 23.05.2025 р., № 2839 від 12.06.2025 р. та № 3871 від 29.07.2025 р. 
Позивач вказує, що відповідач відмовив у застосуванні йому пільги, передбаченої п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон), посилаючись на лист НБУ від 14.06.2024 р. № 14-0005/45882 та те, що довідка не охоплює період дії кредитного договору.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України та ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону від 30 березня 2021 року №1357-ІХ, який набрав чинності з 23 квітня 2021 року, та яка діяла зі змінами, внесеними згідно із Законом №2459-IX від 27 липня 2022 року до 04 травня 2024 року) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Аналіз змісту цієї норми, якою доповнено Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» згідно із Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», проте у згаданій вище редакції свідчить, що вона поширюється на дві категорії військовослужбовців: (1) військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; (2) інші військовослужбовці, до яких належать військовослужбовці, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, під час дії особливого періоду.
Для першої категорії військовослужбовців щоб скористатися пільгою необхідно надати докази їх призову на військову службу саме за призовом під час мобілізації, на особливий період. При цьому, вказана пільга надається їм на весь час їх призову. Щодо надання пільги другій категорії військовослужбовців, тобто військовослужбовцям, які перебувають на інших видах військової служби, окрім військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, така надається їм у період перебування безпосередньо в районах та у період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення. При цьому, вказана пільга надається їм під час дії особливого періоду. Вказані обставини мають бути підтверджені відповідними документами, визначеними Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (із відповідними змінами).
Законом України від 21 березня 2024 року №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», який набрав чинності 04 травня 2024 року, пункт 15 статті 14 викладено в такій редакції: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Аналіз змісту цієї норми дає підстави для висновку, що законодавець розширив категорію «інших» військовослужбовців, віднісши до неї військовослужбовців, які брали або беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, проте виключив із Закону положення про те, що надання цієї пільги такій категорії військовослужбовців обумовлюється їх перебуванням безпосередньо в таких районах та у період здійснення зазначених заходів.
У Постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 (провадження №61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
У відповідності до пункту 5 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України. Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.
Таким чином, статус військовослужбовця надається громадянину, який проходить військову службу відповідно до чинного законодавства України. Такого статусу особа набуває з часу початку проходження нею військової служби, визначеного законодавством.
Судом встановлено, що позивач перебуває на військовій службі, що підтверджується Довідкою МО України від 16.07.2023 №159.
Судом досліджено, що позивач в періоди з 19.08.2023 по 14.03.2024, з 20.03.2024 по 08.05.2024, з 10.05.2024 по 28.06.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Дніпропетровська обл., Кривий Ріг, Дніпропетровська обл. м.Синельникове, що підтверджується Довідкою МО України №1314/39/7/2 від 20.09.2024
Також, як визнають сторони між ними 01.03.2025 було укладено Договорів про надання споживчого кредиту №2132774.
Таким чином, оскільки Договір укладено 01.03.2025 у період коли ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не вимагав надання довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, нарахування позивачу відсотків по договору починаючи з дати його укладення є таким, що суперечитиме приписам ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням всіх раніше сплачених (або нарахованих) процентів у зменшення основної суми боргу та повернути/зарахувати надмірно сплачені кошти.
Заперечення відповідача суд відхиляє повністю виходячи з встановлених вище обставин.
Позовну вимогу про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у наданні пільг, суд залишає без задоволення, адже пільга не надається відповідачем позивачу, є невід`ємним правом та соціальною гарантією позивача, які закріплені законодавством України.
Позовну вимогу про зобов`язання відповідача припинити нарахування процентів, пені та штрафних санкцій з моменту укладення договору і до завершення особливого періоду, суд залишає без задоволення виходячи з того, що вимога охоплюється вимогою зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості. Крім цього, суд зазначає, що такі нарахування мають бути припиненні відповідно до положень законодавства України.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Однак у цій справі позивачем не надано жодного доказу в частині обґрунтування суми відшкодування моральної шкоди, та не було надано доказів того, що діями співвідповідачів було принижено честь або гідність позивача, або порушились нормальні життєві зв`язки позивача.
Відтак, у відшкодуванні моральної шкоди, слід відмовити. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений звільнена від сплати судового збору, він компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит», про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково;
Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» здійснити перерахунок за кредитним договором № 2132774 від 01.03.2025 з урахуванням всіх раніше сплачених (або нарахованих) процентів у зменшення основної суми кредиту та повернути/зарахувати надмірно сплачені кошти;
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» на користь держави судовий збір у розмірі 484 (чотириста сімдесят чотири) гривень 48 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити;
Повне найменування сторін:
позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );
відповідач - товариство з обмеженою відповідністю «Селфі Кредит» (адреса: м. Київ, вул. Андріївський узвіз, буд. 1-А, код ЄДРПОУ 43979069);
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення;
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя         В.В. Гребенюк