Справа № 560/20425/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

07 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» Центр оцінювання функціонального стану особи номер ЦО 16047 від 28 травня 2025 року про скасування ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що йому у 2019 році було вперше встановлено II групу інвалідності, а у 2024 році повторно підтверджено інвалідність на строк до 01.10.2027. У 2025 році Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» за результатами перевірки скасувала встановлену інвалідність.
Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки перевірка була проведена без належних правових підстав (лише на підставі листа СБУ, який не є процесуальним рішенням), з порушенням встановленої процедури та без забезпечення його права на участь у розгляді справи. Крім того, позивача належним чином не повідомили про дату та час засідання, що позбавило його можливості надати пояснення та додаткові докази.
Також позивач вказує на суперечності та нелогічність у самому рішенні відповідача щодо строків і підстав скасування інвалідності. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).
Відповідач у відзиві позов не визнав та зазначив, що діяв у межах наданих законом повноважень і у спосіб, визначений чинним законодавством. Перевірка обґрунтованості рішення МСЕК щодо позивача була проведена на законних підставах, на виконання постанови слідчого ДБР у межах кримінального провадження, що відповідно до вимог КПК України є обов`язковою до виконання. Представник відповідача вказав, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1338 та інших нормативних актів відповідач уповноважений здійснювати перевірку рішень МСЕК без обов`язкового проведення повторного огляду особи. У цьому випадку було здійснено саме перевірку обґрунтованості рішення на підставі наявних медичних документів та результатів стаціонарного обстеження позивача, без прийняття рішення про повторне оцінювання За результатами такої перевірки встановлено відсутність належних підстав для встановлення позивачу II групи інвалідності, у зв`язку із чим відповідне рішення МСЕК було скасовано. Також зазначив, що процедура перевірки дотримана, а доводи позивача про її незаконність є безпідставними. На підставі викладеного відповідач прсить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.
Позивачу 19.06.2019 року Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією вперше встановлено II групу інвалідності внаслідок загального захворювання строком до 01.07.2022, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 19.06.2019 року.
09.09.2024 року Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу повторно встановлено II групу інвалідності внаслідок загального захворювання строком з 01.07.2022 по 01.10.2027, що підтверджується довідкою МСЕК відповідної форми та змісту.
Листом Хмельницької обласної прокуратури від 21.04.2025 №07-290 позивача повідомлено про необхідність з`явитися до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» до 26.05.2025 для проходження повторного обстеження.
Позивач у період з 20.05.2025 по 23.05.2025 перебував у Державній установі «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» на стаціонарному обстеженні, що підтверджується довідкою №419 від 23.05.2025 та випискою з медичної карти стаціонарного хворого №2385 від 23.05.2025.
28.05.2025 експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи складено рішення №ЦО-16047, згідно з яким позивача не визнано особою з інвалідністю з 20.05.2025.
16.07.2025 до органів Пенсійного фонду України надійшов витяг з рішення експертної команди від 28.05.2025 №ЦО-16047.
Згідно з наданою Пенсійним фондом України інформацією, на підставі зазначеного рішення з 20.05.2025 позивачу припинено виплату пенсії по інвалідності.
Позивач вважає, що прийняте 28.05.2025 Державною установою «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» Центр оцінювання функціонального стану особи рішення про скасування позивачу ІІ групи інвалідності, є протиправним та підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21.03.1991 №875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон №875-ХІІ).
Відповідно до частин 1-2 статті 2 Закону №875-ХІІ особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Дискримінація за ознакою інвалідності забороняється.
Згідно з статтею 3 Закону №875-ХІІ інвалідність визначається шляхом експертного обстеження органами медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
На підставі частини 2 статті 6 Закону №875-ХІІ громадянин має право оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю в адміністративному порядку відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» та/або в судовому порядку.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України від 06.10.2015 №2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (далі Закон №2961-IV).
Відповідно до абзаців 4, 8 частини 1 статті 1 Закону №2961-IV інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Медико-соціальна експертиза встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану (за наявності) та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.
Інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 3 Закону №875-ХІІ).
Відповідно до частини 3 статті 7 Закону №2961-IV медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії першого, другого та інших рівнів відповідно до розподілу, визначеного Кабінетом Міністрів України.
Також, суд зазначає, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє до сьогодні.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 30.08.2023 «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», введеним в дію Указом Президента України від 12.09.2023 №576/2023, зокрема, визначено Кабінету Міністрів України забезпечити у тримісячний строк провести перевірку обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій та військово-лікарських комісій щодо встановлення інвалідності, визнання непридатності до військової служби, прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану в Україні (тобто з 24.02.2022).
У разі виявлення фактів необґрунтованого прийняття таких рішень визначено ініціювати їх перегляд у встановленому порядку та інформувати за наявності підстав відповідні правоохоронні органи.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» (далі - Рішення РНБО від 22.10.2024), що введено в дію Указом Президента України від 22.10.2024 №732/2024, вирішено рекомендувати Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.
Вказане рішення ухвалене в умовах воєнного стану України з метою захисту національної безпеки.
На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанови від 25.10.2024 №1207 та 08.11.2024 №1276, якими внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи».
Згідно з пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 (далі - Положення №1317) з урахуванням змін, внесених зазначеними вище постановами Уряду України, МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, визначає її голову та заступника голови. За рішенням МОЗ права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ можуть бути покладені на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики. Документи, оформлені Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ, підписуються її головою або заступником голови (у разі відсутності голови) та засвідчуються штампом Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ.
Наказом МОЗ України 03.12.2024 № 2022 «Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи» було покладено права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи на державну установу "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ 03191673).
Законом України від 19.12.2024 №4170-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі - Закон №4170-ІХ) внесено зміни до законів України щодо процедури і повноважень суб`єктів владних повноважень щодо встановлення особам інвалідності.
Згідно з абзацом 1 пункту 1 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4170-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01.01.2025 (окрім деяких пунктів).
Відповідно до абзаців 1-6 пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4170-IX установлено, що:
особам, яким встановлено інвалідність органами медико-соціальної експертизи, гарантується збереження статусу та соціальної захищеності в повному обсязі, передбаченому законодавством України для осіб з інвалідністю, на встановлений строк інвалідності;
документами, що підтверджують інвалідність повнолітнім особам, є:
видані до 31 грудня 2024 року органами медико-соціальної експертизи виписки/довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формами, затвердженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;
витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи щодо встановлення інвалідності за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;
рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, на підставі таких рішень, є законними і чинними, прирівнюються до рішень експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи, документів, виданих на підставі таких рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю прав, статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених законами України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на весь термін дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування;
особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування особи за власним бажанням (за зверненням опікуна - у разі позбавлення особи з інвалідністю дієздатності).
На період дії воєнного стану, надзвичайного стану в Україні перелік причин неможливості проходження повторного огляду або оцінювання повсякденного функціонування особи визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4170-ІХ встановлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України припиняються 31.12.2024.
З моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи розгляд направлень на медико-соціальні експертні комісії, що не завершений до моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій, припиняється зазначеними комісіями; розгляд зазначених направлень здійснюється експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до цього Закону та Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання), а саме повнолітніх громадян України, іноземців або осіб без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, з обмеженнями повсякденного функціонування або з інвалідністю (далі - особа) з метою встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, соціальній та психологічній реабілітації, а також складення та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю на основі комплексного реабілітаційного обстеження особи та індивідуального реабілітаційного плану (за наявності) визначає Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 (далі Порядок №1338).
Відповідно до абзаців 7, 8, 10 пункту 3 Постанови №1338 перевірка обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій, прийнятих до моменту припинення їх повноважень, прав і обов`язків, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому для перевірки обґрунтованості рішень експертних команд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Документи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.
Таким чином, особам, яким встановлено інвалідність органами МСЕК, гарантується збереження статусу та соціальної захищеності в повному обсязі, передбаченому законодавством України на встановлений строк інвалідності. Рішення прийняті МСЕК є законними і чинними та прирівнюються до рішень експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи, документів, виданих на підставі таких рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю прав, статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій. Особи, яким інвалідність встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування особи за власним бажанням або за рішенням суду.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17 березня 2020 року у справі №240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі №804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі №817/820/16, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів законодавчих актів про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Отже, предметом судового контролю у вказаній справі є перевірка дотримання Державною установою «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» порядку ухвалення оскаржуваного рішення.
Пунктом 10 Порядку №1338 встановлено, що рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», переглядаються Центром оцінювання функціонального стану особи з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.
Рішення медико-соціально-експертної комісії про встановлення позивачу ІІ групи інвалідності прийнято до вступу в дію Постанови №1338, а тому перевірка обґрунтованості вказаного рішення проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому Порядком проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою №1338.
Пунктом 51 Порядку №1338 передбачено, що центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями: на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді; за запитом робочої групи із забезпечення здійснення моніторингу у сфері оцінювання повсякденного функціонування особи, утвореної керівником обласної, Київської міської держадміністрації (військової адміністрації) (далі - робоча група з моніторингу); за результатами моніторингу оцінювання, здійснення якого забезпечується Центром оцінювання функціонального стану особи.
Порядок здійснення моніторингу оцінювання повсякденного функціонування особи затверджується МОЗ.
До складу робочих груп з моніторингу за їх згодою можуть входити медичні працівники, представники територіальних органів (підрозділів) Пенсійного фонду України, Національної поліції, Державного бюро розслідувань, СБУ, Національного антикорупційного бюро, громадських об`єднань, які провадять діяльність у сфері запобігання та/або протидії корупції.
Робоча група з моніторингу: здійснює моніторинг рішень, прийнятих експертними командами та медико-соціальними експертними комісіями, які провадили діяльність у межах відповідного регіону; формує запити до Центру оцінювання функціонального стану особи щодо перевірки обґрунтованості рішень, що підлягають моніторингу, у разі виявлення ознак систематичного необґрунтованого прийняття рішень окремими експертними командами та/або медико-соціальними експертними комісіями. Членам робочих груп з моніторингу забезпечується доступ до інформації про рішення, прийняті експертними командами та медико-соціальними експертними комісіями (без зазначення наявних у таких рішеннях персональних даних осіб, яким проведено оцінювання, та осіб, які входять до складу відповідних експертних команд та комісій).
З викладених норм права вбачається, що Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями за наявності передбачених пунктом 51 Порядку №1338 підстав та за умови дотримання процедури повідомлення особи щодо обґрунтованості рішення якої проводиться перевірка.
Суд встановив, що листом Хмельницької обласної прокуратури від 21.04.2025 №07-290 позивача повідомлено про необхідність з`явитися до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» до 26.05.2025 для проходження повторного обстеження.
Позивач у період з 20.05.2025 по 23.05.2025 перебував у Державній установі «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» на стаціонарному обстеженні, що підтверджується довідкою №419 від 23.05.2025 та випискою з медичної карти стаціонарного хворого №2385 від 23.05.2025.
Згідно з пунктом 51 Порядку №1338 оцінювання в такому разі проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.
За результатами перевірки обґрунтованості рішень та оцінювання Центр оцінювання функціонального стану особи приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. У разі відмови особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди або медико-соціальної експертної комісії. Виключними підставами для таких осіб для перенесення строків медичних обстежень є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Пунктом 52 Порядку №1338 встановлено, що у разі відмови особи від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття цієї особи, крім випадків наявності виключних підстав, приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди. Виключними підставами для таких осіб для перенесення строків медичних обстежень є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Відповідно до пункту 53 Порядку №1338 після проведення оцінювання, прийняття та підписання в електронній системі рішення експертної команди на адресу електронної пошти особи, яка проходила оцінювання, надсилається витяг із рішення, що формується в електронній системі у зв`язку з прийнятим рішенням, та рекомендації у зв`язку з прийнятим рішенням, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі встановлення інвалідності). У разі відсутності електронної пошти зазначені документи надсилаються протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).
Крім цього, Наказом МОЗ України «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи» № 2067 від 10.12.2024 затверджено форму Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до вказаного Наказу у Витязі зазначаються наступні відомості: в п. 8. У разі прийняття рішення про необхідність проведення повторного оцінювання повсякденного функціонування особи експертною командою Центру оцінювання функціонального стану особи (далі повторне оцінювання); 8.1. Дата проведення повторного оцінювання; 8.2. Заклад охорони здоров`я, на базі якого проводиться повне медичне обстеження та необхідні дослідження щодо особи з метою проведення повторного оцінювання; 8.2.1. Найменування; 8.2.2. Ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ; 8.2.3. Фактичне місцезнаходження; 8.3. Відмова особи від повного медичного обстеження, необхідних досліджень та/або неприбуття особи (у разі її відмови або неприбуття); 8.4. Наявність або відсутність виключних підстав для перенесення строків повного медичного обстеження та необхідних досліджень щодо особи; 8.5. Реквізити документів, що підтверджують виключних підстав для перенесення строків повного медичного обстеження та необхідних досліджень щодо особи.
Підпунктом 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи було встановлено, що Центр оцінювання функціонального стану особи: проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями: на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.
Позивач стверджує, що його не було належним чином повідомлено про розгляд питання справи, він був позбавлений права участі у процедурі, а також можливості надати пояснення та додаткові медичні документи.
Оцінюючи ці доводи, суд виходить з того, що перевірка обґрунтованості раніше прийнятого рішення про встановлення інвалідності не є процедурою первинного встановлення або повторного переогляду особи.
За фактичними обставинами справи, рішення про необхідність проведення повторного оцінювання позивача не приймалось, а здійснювалась перевірка обґрунтованості рішення, прийнятого медико-соціальною експертною комісією.
Водночас, чинне нормативне регулювання не передбачає обов`язкового виклику або обов`язкової участі особи у процедурі перевірки обґрунтованості рішення, якщо не приймається окреме рішення про повторне оцінювання.
Таким чином, Експертним командам з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО було доручено перевірити обґрунтованість експертного рішення саме на підставі документів, які були подані позивачем на МСЕК під час призначення позивачу групи інвалідності .
Абзацами 2 та 6 пункту 3 Постанови № 1338 було встановлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я припиняються 31 грудня 2024 року. Перевірка обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій, прийнятих до моменту припинення їх повноважень, прав і обов`язків, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому для перевірки обґрунтованості рішень експертних команд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Стосовно підстави для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці, суд зазначає, що у цій справі такою підставою слугувала постанова слідчого ДБР від 31.01.2025 року.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2026 у справі № 280/4630/25 сформував висновок про те, що якщо документ правоохоронного органу, на який посилається відповідач, має характер процесуального акта, прийнятого в межах кримінального провадження, та є обов`язковим до виконання, його отримання створює для відповідача правовий обов`язок реагування у межах компетенції, визначеної пунктом 51 Порядку №1338. Водночас для визнання такого документа належною підставою у розумінні пункту 51 Порядку №1338 судам необхідно встановити його процесуальну природу та відповідність формі, передбаченій законом. Сам по собі лист правоохоронного органу без з`ясування, чи є він процесуальним рішенням у межах кримінального провадження або належним запитом робочої групи з моніторингу, не може автоматично свідчити про виникнення у відповідача обов`язку проведення перевірки.
Впровадження механізмів екстериторіального моніторингу рішень МСЕК в умовах воєнного стану переслідує легітимну мету - захист національної безпеки та забезпечення справедливості у розподілі соціальних ресурсів держави. Встановлення інвалідності «безстроково» не створює «абсолютного імунітету» від перевірки обґрунтованості такого статусу, якщо існують об`єктивні сумніви у законності його отримання. Перегляд таких рішень є формою реалізації принципу належного урядування, де держава на підставі закону виправляє можливі системні помилки задля захисту суспільного інтересу.
Аналіз наведеного дає підстави стверджувати, що постанова слідчого ДБР від 31.01.2025 року у межах кримінального провадження № 62024000000000923, на яку посилається відповідач, має характер процесуального акта (рішення), прийнятого в межах кримінального провадження, та є обов`язковим для здійснення відповідачем відповідних дій з перевірки обґрунтованості прийняття рішення медико-соціальними експертними комісіями про встановлення груп інвалідності, зокрема, позивачу.
Разом з тим, у період складання оскаржуваного рішення у відповідача не було дозволу слідчого ДБР на розголошення відомостей досудового розслідування № 62024000000000923, у зв`язку із чим відповідач не мав права вказувати реквізити процесуального документа у п. 6.2 оскаржуваного рішення та зазначено лист Служби Безпеки України від 04.11.2024 року, яким направлявся перелік працівників органів державної влади та місцевого самоврядування для перевірки достатності підстав для встановлення груп інвалідності. Відповідачу було заборонено розголошувати відомості досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні про що письмово був попереджений у відповідності до ст. 222 КПК України.
За наведених обставин, в призмі наведених вище норм законодавства, суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача про наявність у спірних відносинах підстав для проведення відповідачем перевірки обґрунтованості рішення про встановлення позивачу інвалідності.
Водночас слід врахувати, що суд не здійснює самостійно оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК з медичних критеріїв, адже суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері. Суд вправі перевірити законність висновків МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку/рішення на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
У контексті спірних правовідносин саме належне дотримання процедури оцінювання повсякденного функціонування особи є фундаментальним показником правомірності винесеного рішення, а за протилежних умов нівелюється сенс законодавчого врегулювання такої процедури.
Викладене узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17.03.2020 у справі №240/7133/19, від 25.09.2018 у справі №804/800/16 та від 26.09.2018 у справі №817/820/16.
В ході оцінювання комісія вивчала медичну документацію позивача, на підставі якої встановлювалась інвалідність, та приймала рішення саме за результатом її оцінювання.
Суд перевіряє законність рішення відповідача лише в межах дотримання процедури прийняття цього рішення.
Також позивач в підтвердження позовних вимог посилається на те, що у витягу з рішення, на думку позивача, містяться внутрішні суперечності щодо визначення дати, з якої встановлено або припинено інвалідність, а також щодо формулювання висновку про невизнання його особою з інвалідністю. Позивач звертає увагу на невідповідність між датою, з якої, за витягом, припинено інвалідність (20.05.2025), та попередніми рішеннями про встановлення інвалідності на інший строк, що, на його думку, свідчить про нелогічність та неузгодженість висновків.
Стосовно таких доводів суд зауважує, що формальні (процедурні) недоліки при прийнятті чи оформленні адміністративного акта не є самостійною та безумовною підставою для визнання його протиправним і скасування, якщо встановлено, що такі порушення не вплинули і об`єктивно не могли вплинути на зміст прийнятого рішення по суті справи, а також не призвели до обмеження процесуальних прав особи або порушення її законних інтересів. 
Суд при оцінці таких порушень зобов`язаний перевірити їхній фактичний вплив на результат вирішення справи. Якщо рішення ухвалене уповноваженим органом у межах компетенції, на підставі належних матеріалів та з дотриманням суттєвих вимог закону, то окремі відхилення від процедурної форми (зокрема, використання не тієї форми документа, технічні помилки у реквізитах чи інші формальні неточності) розцінюються як несуттєві. 
У такому разі діє принцип превалювання суті над формою, відповідно до якого юридична оцінка акта здійснюється виходячи з його змісту та правових наслідків, а не виключно з дотримання формальних вимог до оформлення.
Суд дослідив оскаржуване рішення та витяг з нього на наявність та правильність зазначення необхідних реквізитів, та не встановив недоліків і розбіжностей, які могли б вплинути на зміст прийнятого по суті справи рішення, а також не призвели до обмеження процесуальних прав позивача або порушення його законних інтересів. 
Таким чином, суд вважає, що перевірка обґрунтованості рішення, прийнятого медико-соціальною експертною комісією відносно позивача проведено відповідно до вищезазначених нормативно-правових актів, так як наявні підстави такої перевірки, з дотриманням процедури проведення. Така перевірка відповідає меті Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів».
Аналогічні висновки щодо релевантних правовідносин викладені в постанові Верховного Суду від 18 березня 2026 року у справі №360/660/25.
Таким чином, відповідач надав до суду належні та допустимі докази, що підтверджують дотримання законодавчої процедури прийняття спірного рішення та відповідно правомірність такого.
Отже, з огляду на встановлені обставини справи суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача прийняте з дотриманням законодавчо встановленої процедури та є правомірним і обґрунтованим.
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Водночас позивач не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, що підтверджує недотримання відповідачем законодавчої процедури прийняття спірного рішення та відповідно протиправність такого.
За наслідком з`ясування фактичних обставин справи в системному зв`язку із законодавчими приписами, суд зазначає, що оскаржуване рішення №ЦО 16047 від 28 травня 2025 року про скасування ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності прийняте компетентним адміністративним органом відповідно до приписів чинного законодавства.
Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття оскарженого рішення діяв в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з врахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому в задоволенні позову потрібно відмовити.
З огляду на положення статті 139 КАС України, підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" про визнання протиправним та скасування рішення №ЦО 16047 від 28 травня 2025 року відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Державна установа "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (пров. Феодосія Макаревського, 1А,м. Дніпро,Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49005 , код ЄДРПОУ - 03191673) 	

Головуючий суддя 		В.К. Блонський