ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/2304/26	Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І. 	
Провадження № 33/817/161/26 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ст.ст.173,185 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 р. м.Тернопіль
Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2026 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ст.185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб.
Виходячи із змісту судового рішення, 16 січня 2026 року о 23.30 год. громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою м. Тернопіль, вул. Коперника,1, виражався лайкою в сторону працівників поліції, внаслідок чого порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП. Крім того, 16 січня 2026 року о 23.30 год. громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою м. Тернопіль, вул. Коперника, 1, не виконував неодноразово законну вимогу про припинення правопорушення, вів себе зухвало і нахабно, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.185 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини у вчиненні правопорушення, просить змінити постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2026 р в частині накладеного адміністративно стягнення, та обрати стягнення у виді штрафу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що визнав свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, щиро розкаявся та просив суд застосувати до нього більш м`який вид стягнення — штраф.
Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не врахував істотні обставини, що характеризують особу правопорушника, а саме те, що ОСОБА_1 є інвалідом війни III групи та учасником бойових дій, що, на думку апелянта, є підставою для незастосування до нього адміністративного арешту.
Апелянт наголошує, що вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, що призвело до безпідставного обрання найбільш суворого виду адміністративного стягнення.
У зв`язку з наведеним апелянт вважає, що постанова суду першої інстанції в частині накладення на нього адміністративного стягнення не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, і є надмірно суворою. 
Просить змінити постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2026 року про притягнення, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173, статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в частині накладеного на, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення, та обрати стягнення у виді штрафу.

Заслухавши особу, яку притягнено до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу і, з викладених у ній мотивів, просить змінити постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.02.2026 р., в частині застосованого адміністративного стягнення та застосувати до нього адмінстягнення у виді штрафу; розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків. 
Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог Закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173, ст.185 КУпАП, у повній мірі не дотримався. 
Надавши належну правову оцінку обставинам справи та правильно кваліфікувавши дії особи, що притягується до адмінвідповідальності, місцевий суд не дотримався положень КУпАП, обираючи правопорушнику адміністративне стягнення. 
Санкція ст.173 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Санкція ст.185 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб. 
Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. 
Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та іншими законами України. 
Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб, суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та врахував обставини, які пом`якшують, а саме визнання вини та щире розкаяння у вчиненому правопорушенні.

При цьому, з урахуванням наведених вище обставин, за наявності в санкції ст.185 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, громадських робіт, та виправних робіт, суд в постанові належним чином не мотивував підстави для обрання найбільш суворого виду стягнення передбаченого санкцією статті, за якою ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності.
Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника адміністративного стягнення вважаю безпідставним та необґрунтованим.
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Застосувавши до ОСОБА_1 адміністративний арешт за вчинення правопорушень, передбачених ст.173, ст. 185 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість. 
Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог ст.33 КУпАП, належним чином не враховано особу порушника ОСОБА_1 , який є особою інвалідом 3 групи внаслідок війни, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Тернопільською РВА; обставини, що пом`якшують відповідальність, до яких суд відносить повне визнання вини та щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.
З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що постанову суду першої інстанції, в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, необхідно змінити та обрати йому стягнення у відповідності до ст.36 КУпАП у виді громадських робіт, в межах санкції ст.185 КУпАП, оскільки стягнення у виді адміністративного арешту є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, внаслідок суворості.

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — задовольнити частково. 
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 за ст.173 та ст.185 КУпАП, в частині застосованого адміністративного стягнення, — змінити і застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт
В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя