Справа № 946/10198/24 
Провадження № 2/946/908/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді – Бурнусуса О.О.,
за участю: секретаря судового засідання – Коробко О.Д.,
представника позивача – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,- 
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом із матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, просила визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на земельну ділянку, площею 2,34 га, розташовану на території Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122084800:01:002:0573.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 , не прийняла спадщину у встановлені строки та на час відкриття спадщини не проживала і не була зареєстрована за однією адресою разом із спадкодавцем. 
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. 
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що позивача ОСОБА_2 знає добре, вона родичка її чоловіка та хрещена її дітей. В січні 2013 року спадкодавець ОСОБА_4 захворіла і потребувала сторонньої допомоги та позивач ОСОБА_2 переїхала жити до неї додому за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_6 проживала разом із спадкодавцем, своєю матір`ю до її смерті. Підтвердила факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом із матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що позивача ОСОБА_2 знає добре вона його двоюрідна сестра. Спадкодавець ОСОБА_4 була дружиною його дядьки. Коли мати позивача ОСОБА_2 захворіла, то самостійно не могла себе обслуговувати то позивач ОСОБА_2 переїхала до неї жити за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_6 проживала разом із матір`ю до кінця її життя та похоронила її. Підтвердив факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом із матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Судом було встановлено, що ОСОБА_4 належала земельна ділянка, площею 2,34 га, розташована на території Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 895124 від 27.12.2005 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 19 серпня 2005 року за № 556/А-2005, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за № 01.05.521.00727, кадастровий номер – 5122084800:01:002:0573.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.12.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до заповіту від 29.03.2010 року, посвідченого секретарем Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 16, ОСОБА_4 належну їй на праві особистої власності земельну ділянку площею 2,34 га, розташовану на території Озерненської сільської ради с. Озерне Ізмаїльського району, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії 111-ЯБ № 895124 виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією, заповіла ОСОБА_2 . 
Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). 
До осіб, які мають право на обов`язкову частку, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, після смерті ОСОБА_4 відносився її чоловік ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки на час відкриття спадщини був непрацездатний, проте згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24.01.2018 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Як було з`ясовано судом, відповідач ОСОБА_3 будучи спадкоємцем за закон першої черги після смерті ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини на користь позивача по справі. 
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України – спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Так, судом на підставі показів свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було встановлено факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом із матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, ОСОБА_2 вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 
Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265 ЦПК України, суд,- 
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 03.09.1999 року, РНОКПП – НОМЕР_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно – задовольнити.
Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом із матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на земельну ділянку, площею 2,34 га, розташовану на території Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122084800:01:002:0573. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 06 квітня 2026 року. 

Суддя: 	О.О.Бурнусус