ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1333/26 Справа № 199/13902/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - ВОРОБЙОВ В. Л. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 квітня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Зарубіна Євгена Миколайовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 23 березня 2026 року стосовно 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП), 

за участю:
захисника        Зарубіна Є. М.

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 23 березня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 06.10.2025 року приблизно о 17-21 годин, за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський (Газети «Правди») 31Д, ОСОБА_1 повторно протягом року, керував транспортним засобом АUDI A8 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 0560. Результат 2,11%, тест №3182. Огляд зафіксовано на нагрудні відео реєстратори №473350,373035, 473553, 470954, чим порушив п.2.9.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч . 2 ст. 130 КУпАП.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі захисник скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Суд проігнорував доводи захисту про неналежність доказів, недоведеність вини ОСОБА_1 , допустив порушення його права на захист. Посилаючись на практику ЄСПЛ, на думку захисника, процесуальна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності має відбуватися за нормами КПК України. Вказує, що в порушення приписів ст. 261 КУпАП про факт затримання ОСОБА_1 центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги проінформовано не було, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських. В подальшому стосовно нього було складено ряд протоколів про адміністративне правопорушення, у тому числі за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Вимоги ст. 268 КУпАП не було виконано та не роз`яснено йому процесуальні права, не був ознайомлений з матеріалами адміністративної справи. Протокол не відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, не містить відомостей про місце його складання, не містить пояснень особи. Згідно з протоколом ОСОБА_1 скоїв правопорушення о 17.21 годині, при тому, що о 16.44 годині був затриманий із застосуванням спеціальних засобів кайданків та поміщено до патрульного автомобіля, що само по собі виключає можливість вчинення ним будь-якого правопорушення.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 траспортним засобом, а сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини. Копія акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не засвідчена належним чином. Згідно з даним актом такий огляд проведено за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 ARNK 0528, що відображає роздруківка до нього, в той час як в протоколі вказано застосування газоаналізатора Alcotest Drager 0560. З відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 не роз`яснено порядок проведення медичного огляду, право відмовитися від проходження та пройти в медичному закладі такий огляд. Крім того, на відеозаписів камер 470954, 47035 час 17:15:34 поліцейська запитувала щодо вживання інших речовин, окрім алкоголю, фактично вказуючи про виявлення ознак наркотичного сп`яніння, що унеможливлювало проведення огляду інакше ніж у відповідному закладі охорони здоров`я. Рапорт не відповідає вимогам, роздрукований з АРМОРу, як і картка обліку адміністративного правопорушення від 08.10.2025, не містить обов`язкових реквізитів, а саме електронного підпису, тому є недопустимим. Копія постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 15.11.2024 у справі № 317/5552/24 не завірена належним чином, не зрозумілим є як джерело, так і дата та час походження такого документу.
Жодним доказом не зафіксовано відмови ОСОБА_1 від захисника, посилання суду як на доказ винуватості особи на показання, які містяться на відеозаписі є порушенням процедури притягнення особи до відповідальності, що узгоджується з позицією ВС в постанові від 08.10.2025 у справі №730/717/21. Вважає висновки суду упередженими.
На думку захисту, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, тому справа підлягає закриттю за відсутності в його діях складу правопорушення.
Позиції учасників апеляційного процесу. 
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, що підтвердив його захисник та просив провести апеляційний розгляд за його відсутності.
Захисник в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Мотиви апеляційного суду.
Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, доходить наступних висновків. 
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.
Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №475365 від 06.10.2025 року, де викладені обставини скоєння адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, безперервному відеозаписі з нагрудних камер патрульних поліцейських, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів стосовно ОСОБА_1 , з результатами огляду на стан сп`яніння як позитивний 2,11 проміле та з підписом останнього про згоду із результатами огляду, роздруківці тесту №3182 про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» ARНK 0528 від 06.10.2025 року з результатом 2,11% проміле, копії рапорту серії ЄО №20268 від 06.10.2025 року, протоколі про адміністративне затримання серії АЗ №068827 від 06.10.2025 року ОСОБА_1 о 16 год. 44 хв, картці обліку адміністративного правопорушення від 08.10.2025 року, що постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 15.11.2024 ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, копії постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 15.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з актом огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу поліцейським проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Огляд проведено за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest 6820» ARНK - 0528, результат якого виявився позитивним 2,11 проміле, з яким погодився ОСОБА_1 , що засвідчив своїм підписом у відповідній графі.
Відповідно до роздруківки технічного засобу «Drager Alcotest 6820» ARНK - 0528 результат тесту становить 2,11 проміле.
Ключовим та об`єктивним доказом у даній справі є відеозапис з нагрудних камер поліцейських, який долучений до справи та на якому зафіксовані обставини, які підлягають доказуванню у даній категорії справ. 
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...
Сторона захисту посилається на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки цей факт не підтверджується жодним доказом у справі.
З такими твердженнями захисту суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.
З відеозапису видно, як поліцейські переслідували машину, причетну до ДТП та в подальшому був затриманий її водій, особу якого було встановлено та ним виявився ОСОБА_1 , останній не заперечував факт керування ним транспортним засобом та перебування у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 погоджувався з фактом керування, відповідаючи на питання сторонніх осіб, які перебували на місці зупинки транспортного засобу, відповідно до відеозапису №1, час 1:05:00, не висловлював жодних заперечень щодо висловлювань інших осіб. З відеозапису №3 слідує, що ОСОБА_1 під час розмови із працівником поліції заявив, що вживав алкогольні напої напередодні, вночі вживав наркотичні речовини, та має наркотичну залежність, водночас не лікується. Потім пояснив працівнику поліції, що «загуляв» (мовою оригіналу). Відповідно до таймкоду 0:18:00 зазначив, що керував транспортним засобом з забороненою швидкістю. 
Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується його ж поясненнями працівникам поліції, зафіксованих на відеозапис та обстановкою на місця події правопорушення, чим спростовують ключові доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність факту керування.
На відеозаписі також зафіксовано процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора за добровільною згодою ОСОБА_1 , результат якого виявився позитивним 2,11 проміле та останній жодних заперечень щодо виявленого результату сп`яніння не висловлював, погодившись з ним. 
При цьому, доводи апеляційної скарги про порушення порядку проведення огляду, оскільки поліцейський не роз`яснив право відмовитися від проходження огляду та пройти його в медичному закладі є неспроможними та спростовуються даним відеозаписом, з якого видно, що за добровільною згодою водій пройшов огляд за допомогою драгеру, після встановлення позитивного результату 2,11 проміле, поліцейський з`ясував чи погоджується ОСОБА_1 з даним результатом, на що останній погодився, зазначивши (мовою оригіналу) «понимаю», зауважень не зазначав та не заперечував проти складання протоколу про адміністративне правопорушення, власноруч підписав протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду та чек до приладу драгер.
За вимогами п. 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За порушення водієм вимог п. 2.9 а ПДР настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 15.11.2024 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №475365, 06.10.2025 м. Дніпро, пр. Слобожанський 31Д ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд якого проводився зі згоди водія у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору драгер, результат 2.11 проміле, чим правопорушення вчинено повторно протягом року, порушив вимоги п. 2.9а.
Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції та письмовими доказами у справі, тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає, а дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП як повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Твердження захисника про невідповідність зазначення в протоколі спеціального технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 0560, в той час як згідно з актом огляду такий огляд проведено за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 ARNK 0528, що відображає роздруківка до нього, свідчить лише про технічну описку в протоколі в частині номера приладу. Як видно з роздруківки огляд проводився за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 ARNK – 0528 тест № 3182, що відповідає номеру теста та його результатів, вказаних у протоколі.
Неспроможними є доводи апеляційної скарги, що час скоєння правопорушення, вказаний у протоколі о 17.21 годині, в той час як він був затриманий о 16.44 годині, що виключає можливість вчинення ОСОБА_1 будь-якого правопорушення. Відповідно до роздруківки приладу драгер ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння о 17.21 годині, а з безперервних відеозаписів слідує, що огляд проведений фактично одразу після його переслідування та затримання на території торгового центру та коли працівники поліції відвели його до патрульної машини. І така незначна невідповідність в часі скоєння правопорушення не спростовує його вину у вчиненні ним даного правопорушення.
Апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи захисника про невідповідність рапорту та картки обліку адміністративного правопорушення, які жодним чином не спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Доводи захисника про порушення права на захист ОСОБА_1 були предметом перевірки судом першої інстанції, який належним чином перевірив їх та обґрунтовано спростував у постанові, про що виклав переконливі мотиви, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
При цьому з відеозапису слідує, що працівник поліції тричі роз`яснював право на захист ОСОБА_1 та пропонував йому скористатись послугами адвоката, на що той відмовився.
Суд першої інстанції також належним чином перевірив та спростував твердження захисту щодо наявності підстав для закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд також відхиляє як необґрунтовані твердження захисника, що процесуальна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності має відбуватися за нормами КПК України.
Згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП (п. 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 208/712/19). 
Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП, КПК України, відомчих інструкцій МВС, МОЗ та судової практики Європейського суду з прав людини, без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам захисту, на яких акцентовано увагу в судовому засіданні та апеляційній скарзі, викладені вище.
Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів у справі, які захисник тлумачить на користь захисту, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозаписів.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Зарубіна Євгена Миколайовича залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 23 березня 2026 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          О. П. Піскун