ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА  
справа № 753/292/26
провадження № 3/753/698/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:
21 грудня 2025 о 00.05 годині в м. Києві, вул. Срібнокільська, 24, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, повторно протягом року (протокол ЕПР 1 - 537647 від 11.12.2025), чим порушив п. 2.1а ПДР України.
 
Крім того, 21 грудня 2025 о 00.05 годині в м. Києві, вул. Срібнокільська, 24, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» відмовився на місці, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
 
Таким чином  ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.
 
Вказані матеріали справ складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. У зв`язку з чим, на підставі вимог ст. 36 КУпАП дані матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження.
 
Будучи завчасно, до початку судового розгляду, належним чином тричі повідомленим за допомогою смс-повідомлення та направлення судових повісток,  ОСОБА_1 на виклики суду не з`явився, провадженням щодо себе не цікавився. 
 
Приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП, встановлено вичерпний перелік норм, при розгляді яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою. Однак, ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП в цьому переліку відсутні.
 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-VI від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 р. (заява № 3236/03) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
 
Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність  ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 повністю підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: фактичними даними, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 546799, ЕПР 1 № 546491, які складені відповідно до вимог ст. 256 КУпАП (а.с.1, 15), картці обліку адміністративних правопорушень (а.с.4, 6,18), постанові серія ЕНА № 6322673 від 11.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с.5), довідці старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП капітана поліції Касько С., відповідно до якої посвідчення ОСОБА_1 зберігається ТСЦ № 8042 від 19.10.2019, переекзамування ОСОБА_1 не проходив (а.с.10), відеозаписі з нагрудної бодікамери поліцейського з якого вбачається, як працівники поліції зупинили ОСОБА_1 . При спілкуванні з останнім, працівник поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на місці зупинки на допомогою приладу «Драгер». ОСОБА_1 виражаючись нецензурною лайкою, ображаючи працівників поліції від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці відмовився. Далі працівник поліції запропонував пройти огляд і лікаря нарколога, ОСОБА_1 відмовився. При встановленні особи ОСОБА_1 , працівником поліції з`ясовано, що він притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 підтвердив вказаний факт (а.с.11, 24), направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху (а.с.19).
 
Враховуючи викладене приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.
 
При вирішення питання накладення адміністративного стягнення суд враховує ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 
Враховуючи обставини скоєного, особу  ОСОБА_1 , те, що він не працює, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, вважаю правильним призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
Вирішуючи питання про доцільність оплатного вилучення транспортного засобу, суд виходить з того, п.п. 4 п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 встановлено, що не можна накладати адміністративне стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 належить ОСОБА_2 . У зв`язку з чим, суд вважає за неможливе накладення на нього додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу. 
Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 126, 130, 283, 284, 285 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень.
Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.
Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.
За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.
Суддя          П.І. Заруба