П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/25181/25	
Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Бітова А.І.,
Єщенка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання противоправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом ГУ ПФУ в Одеській області, у якому просив:
- визнати протиправним дії ГУ ПФУ в Одеській області, що полягають у відмові надання пільг як ліквідатору аварії на ЧАЕС у 1986 році (2 категорія) з 1.05.2025р.;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснювати виплату та перерахунок пільг як ліквідатору аварії на ЧАЕС у 1986 році (2 категорія) з 1.05.2025р. та здійснити виплату пільг за період з 1.05.2025р. по день проведення перерахунку.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він має статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році (категорія 2) та має право на пільги, встановлені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач зазначає, що по квітень 2025р. отримував компенсацію у розмірі 50% знижки на оплату комунальних послуг на світло, газ, воду та водовідведення, вивезення побутових відходів згідно вищезазначеного Закону.
Разом з тим, з травня 2025р. така компенсація позивачу не нараховувалась.
10.06.2025р. позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати компенсації в розмірі 50% знижки на комунальні послуги відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з травня 2025р..
Однак, листом ГУ ПФУ в Одеській області повідомило позивача про відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу вказаних пільг.
Вважаючи відмову органу ПФУ протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні з 1.05.2025р. пільг по сплаті житлово-комунальних послуг, передбачених п.1 ст.21 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з підстав перевищення середньомісячним доходом моєї сім`ї, з розрахунку на одну особу, величини податкової соціальної пільги у 2025 році (4 240грн).
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області поновити ОСОБА_1 у виплату з 1.05.2025р. 50-процентної знижки плати за користування комунальними послугами, передбачених п.1 ст. 21 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», без врахування розміру середньомісячного сукупного доходу сім`ї, з розрахунку на одну особу.
Не погодившись із даним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дія Порядку №389 не поширюється на учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження, віднесених до категорії 2, відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Таким чином, відповідач протиправно припинив надання пільги по оплаті комунальних послуг позивачу.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році (2 категорія), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Одеською ОДА (а.с.9).
10.06.2025р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, в якій просив здійснити виплату компенсації в розмірі 50% знижки на комунальні послуги, починаючи з травня 2025р., згідно із ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.11).
Листом від 1.07.2025р. ГУ ПФУ в Одеській області повідомило, що розмір середньомісячного сукупного доходу позивача перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, з 1.05.2025р. у наданні пільг позивачу відмовлено та підстави для поновлення відсутні (а.с.12).
Не погодившись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду.
Перевіряючи правомірність та законність дій пенсійного органу у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-XII (далі – Закон №796-XII).
Відповідно до ст.1 Закону №796-XII цей закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Статтею 9 Закону №796-XII визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Відповідно до ч.2 ст.14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:
- учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);
- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.
Згідно із п.1 ч.1 ст.21 Закону №796-XII особам, віднесеним до категорії 2 (пункт 2 статті 14), надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема пільги, передбачені пунктом 11 статті 20 цього Закону, 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирної плати, плати за управління багатоквартирними будинками), комунальними послугами (газ, електрична і теплова енергія, водопостачання, водовідведення та інші послуги) у межах середніх норм споживання, передбачених законом, телефоном (абонентна плата, оплата послуг електрозв`язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному обліку їх тривалості). Зазначені у цьому пункті пільги надаються також членам сімей громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які проживають у жилих будинках (квартирах) усіх форм власності в межах норм, передбачених законом. До членів сімей громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, належать: дружина (чоловік), неповнолітні діти, непрацездатні батьки, особа, яка проживає разом з постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи особою з інвалідністю I групи та доглядає за нею, за умови, що ця особа не перебуває у шлюбі; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, що має право на пільги, та проживає разом з ним.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2), по 30.04.2025р. отримував пільги на житлово-комунальні послуги відповідно до Закону №796-XII у вигляді 50-відсоткової знижки на оплату житлово-комунальних послуг.
З 1.05.2025р. йому припинено надання вказаної пільги по сплаті житлово-комунальних послуг.
Підставою для припинення вказаної виплати відповідач зазначив, що відповідно до підпункту 1 пункту 1 Порядку №389 у 2025 році пільги особам, які постраждали внаслідок ЧАЕС, віднесеним до категорії 2, надаються за умови, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу відповідно до Порядку, затвердженого цією Постановою. Відповідно до підпункту 2 пункту 1 Положення підпункту 1 пункту 1 Порядку №389 застосовуються після закінчення опалювального сезону 2024/25 року - для осіб, які отримували пільги у період до 31 грудня 2024р. включно. Граничний розмір доходу, який дає право на застосування податкової соціальної пільги у 2025 році в Україні становить 4 240грн. (п.п.169.4.1, п.169, ст.169 Податкового кодексу України). Під час розгляду питання щодо наявності у позивача права на призначення пільг з 1.05.2025р. Головним управлінням було встановлено, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача у розрахунку на одну особу за попередні шість місяців становить 15 458,03грн., що перевищує величину доходу, що дає право на податкову соціальну пільгу (а.с.12).
Надаючи оцінку вказаному, судова колегія зазначає наступне.
Механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, тепло- та електропостачання, природний газ (в тому числі послуги з транспортування, розподілу та постачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо) відповідно до законодавства визначений Порядком надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї від 4 червня 2015р. №389 зі змінами (далі - Порядок №389).
Колегія суддів вказує, що відповідно до п.2 Порядку №389 дія цього Порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, зокрема, згідно із Законами України: "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесені до категорії 3; дружини (чоловіки) та опікуни (на час опікунства) дітей померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 3, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; сім`ї, які мають дитину з інвалідністю, інвалідність якої пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи; діти, потерпілі від Чорнобильської катастрофи; особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 р. не менше ніж 14 календарних днів або не менше ніж три місяці протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями) (далі - пільговики).
Крім того, відповідно до п.1-1 Постанови КМУ від 4 червня 2015р. №389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї»:
установити, що у 2025 році:
1) пільги, передбачені, зокрема, пунктом 11 частини першої та частинами другою і третьою статті 20, пунктом 1 частини першої та частинами другою і третьою статті 21, частиною третьою статті 22 в частині пільг, передбачених пунктом 11 частини першої статті 20, і пунктом 14 частини першої статті 22 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1; особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 2; дружинам (чоловікам) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або опікунам (на час опікунства) дітей померлих; дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт), надаються за умови, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу відповідно до Порядку, затвердженого цією постановою.
Разом з тим, як вже зазначалось, позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
Крім того, позивач, як ліквідатор (ЧАЕС) 2 категорії по квітень 2025р. отримував пільги на житлово-комунальні послуги відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у вигляді 50-відсоткової знижки на оплату житлово-комунальних послуг.
При цьому, як вже було вказано вище, дія п.2 Порядку №389 поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, зокрема, згідно із Законами України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме на:
- осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесені до категорії 3;
- дружину (чоловіка) та опікуна (на час опікунства) дітей померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 3, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою;
- сім`ї, які мають дитину з інвалідністю, інвалідність якої пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи;
- дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи;
- осіб, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 р. не менше ніж 14 календарних днів або не менше ніж три місяці протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями).
З наведеного слідує, що на позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), не поширюється дія Порядку №389.
Таким чином, ГУ ПФУ в Одеській області безпідставно віднесло позивача до категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 2), та як наслідок застосувало до нього положення Порядку №389.
Враховуючи викладене вище, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні з 1.05.2025р. пільг по сплаті житлово-комунальних послуг, передбачених п.1 ст.21 Закону №796-XII, з підстав перевищення середньомісячним доходом моєї сім`ї, з розрахунку на одну особу, величини податкової соціальної пільги у 2025 році (4 240грн) є протиправними.
Отже, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для задоволення позовних вимог.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025р. залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко