Справа № 522/24635/25
Провадження по справі № 3/522/574/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., при секретарі Тетькової В.М., за участю адвоката Савюк К.О., діючої в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,- 

ВСТАНОВИВ:

25.10.2025 о 23 год. 30 хв., громадянка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Toyota Prado» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Рішельєвській, 44/46 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest, результат якого показав 0,44% проміле, чим  ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
У судовому засіданні адвокат Савюк К.О., діюча в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Свої доводи мотивувала тим, що згідно наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest, результат якого показав 0,44% проміле. Однак, враховуючи практику національних судів України, максимальною допустимою межею згідно Віденської конвенції 1968 року є 0,25 мг на літр повітря, що видихається, тобто 0,5 проміле. Таким чином, мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг. на літр повітря, що видихається, і, у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле. З огляду на вищезазначене, сторона захисту вважає, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не перевищує допустиму норму алкоголю в крові, встановлену міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а відтак результати такого огляду не можуть беззаперечно свідчити про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Також адвокат Савюк К.О. наголосила на тому, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння прилад Драгер Alcotest показував температуру 220С, тоді як фактична температура навколишнього середовища становила 8-110С. Така розбіжність має суттєве значення для достовірності результатів, оскільки Драгер Alcotest є температурно-чутливим приладом, холодне повітря та невідповідність робочої температури можуть завищувати результат. 
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, заслухавши надані в судовому засіданні пояснення учасників провадження, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Під час дослідження доданих до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 494127 від 26.10.2025 матеріалів адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1  дійсно вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що свідчить довідка про отримання особою посвідчення водія, довідка про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення, чек-драгер, результат якого показав 0,44 % проміле, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на медичний огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та відеозапис напрацьований працівниками УПП.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.
Норма ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.
Згідно п.2.9(а) «Правил дорожнього руху» України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до даних акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме газоаналізатору «Drager Alcotest № 7510», та результатів тестування за допомогою приладу «Drager Alcotest 0405» від 25.10.2025 ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, виявлено 0,44 ‰ проміле алкоголю.
Вказані обставини справи також підтверджуються даними до протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з якими ОСОБА_1  керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, згідно результатами тестування за допомогою приладу «Drager Alcotest 0405», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, довідкою про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення та долученим відеозаписом.
Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.
Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність вини ОСОБА_1 в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
Зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положення» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння, серед яких визначено: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, які і були виявлені поліцейським у притягуваної ОСОБА_1 , а тому були підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 494127 від 26.10.2025 вбачається, що 25.10.2025 о 23 год. 30 хв., громадянка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Toyota Prado» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Рішельєвській, 44/46 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest, результат якого показав 0,44% проміле, чим  ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису встановлено, що ІПП в Одеській області зупинили транспортний засіб «Toyota Prado» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Рішельєвській, 44/46 за порушення ПДР України, а саме водій ОСОБА_1 керувала вказаним транспортним засобом в темну пору часу без увімкненого ближнього світла фар. Під час спілкування ІПП в Одеській області повідомили ОСОБА_1 , що в неї виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомила, що за три години до зупинки випила келих пива. ІПП в Одеській області запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest, результат якого показав 0,44% проміле. ОСОБА_1 повідомила, що з результатами газоаналізатора Драгер Alcotest згодна. Після цього працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 було повідомлено про її відсторонення від керування зазначеним транспортним засобом.
Доводи адвоката Савюк К.О., яка діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , про те, що з урахуванням практики національних судів України максимально допустимою межею вмісту алкоголю згідно з Віденською конвенцією про дорожній рух 1968 року є 0,25 мг алкоголю на один літр повітря, що видихається, що відповідає 0,5 проміле алкоголю в крові, у зв`язку з чим результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не перевищує допустиму норму, встановлену міжнародним договором, суд до уваги не бере з таких підстав.
Відповідно до положень статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Водночас положення міжнародного договору підлягають застосуванню з урахуванням спеціального правового регулювання, встановленого національним законодавством у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Так, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, а також гранично допустимі показники вмісту алкоголю, визначені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України, яка є обов`язковою для застосування працівниками поліції та судами під час розгляду справ цієї категорії.
Згідно з вимогами зазначеної Інструкції, а також усталеної судової практики, допустимою нормою вмісту алкоголю в організмі водія є показник не більше 0,2 проміле, а перевищення зазначеного показника свідчить про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.
Суд зазначає, що Віденська конвенція про дорожній рух 1968 року не встановлює безпосередньо обов`язкових для держав-учасниць конкретних граничних показників вмісту алкоголю в організмі водія, а передбачає право кожної держави самостійно визначати такі норми у національному законодавстві з урахуванням особливостей правового регулювання та рівня безпеки дорожнього руху.
Таким чином, посилання сторони захисту на положення Віденської конвенції як на підставу для застосування іншої, ніж передбачена чинним законодавством України, допустимої норми алкоголю, є помилковими та такими, що не ґрунтуються на вимогах національного законодавства.
За таких обставин, враховуючи, що за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 зафіксовано вміст алкоголю в організмі у розмірі 0,44 проміле, що перевищує встановлену законодавством України допустиму норму у 0,2 проміле, суд доходить висновку про безпідставність доводів сторони захисту та відсутність підстав для їх задоволення.
Згідно відповіді УПП в Одеській області на запит Приморського районного суду м. Одеси вбачається, що Драгери №№ 7510, 6820/6810 введені в експлуатацію і не повинні мати оновлені сертифікати/декларації про відповідність вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого КМУ № 94 від 13.01.2016.
Також зазначено, що робоча температурі приладу «Drager Alcotest 7510» від -5 до 50 °C. Робочі умови навколишнього середовища під час експлуатації -10 до + 40 °C, до 90 % відн. Волог., за температури 25 °C; під час зберігання – 40 до + 70 °C.
З викладеного слідує, що ОСОБА_1 порушила вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР, який передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1  у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Судом враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Суд враховує те, що ОСОБА_1  вчинила умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим адміністративним правопорушенням.
Обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.
Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40-1, 130, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, ЗУ «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за редакцією від 01.01.2026 року, стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665,60 гривень на користь держави.
У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.
Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя 
Приморського районного суду м. Одеси Віктор ІВАНОВ