ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/10554/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі №160/10554/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 квітня 2026 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач - 2) згідно з яким, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.02.2025 №046350018787;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового та пільгового стажу за Списком №1 (підземний) ОСОБА_1 період навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1986 по 29.06.1993 відповідно диплому НОМЕР_1 від 29.06.1993 та до пільгового стажу за Списком №1 (підземний) період військової служби згідно військового квитка серії НОМЕР_2 з 29.06.1987 по 06.06.1989;
- зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 (підземний) ОСОБА_1 період роботи в Шахті імені 60-річчя Радянської України з 13.07.1993 по 05.09.2002 згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 та здійснити призначення пенсії згідно поданої заяви від 21.02.2025.
В обґрунтування позову зазначено про безпідставність відмови у зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу та, як наслідок, відмови у призначенні пільгової пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.02.2025 №046350018787 про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до загального страхового та пільгового стажу за Списком №1 (підземний) ОСОБА_1 період навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1986 по 28.06.1987 та з 07.06.1989 по 29.06.1993 відповідно диплому НОМЕР_1 від 29.06.1993 та до пільгового стажу за Списком №1 (підземний) період військової служби згідно військового квитка серії НОМЕР_2 з 29.06.1987 по 06.06.1989.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.02.2025 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у даній справі.
В решті позовних вимог – відмовив.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач проходив навчання у закладі професійної освіти, такий час навчання зараховується до трудового стажу позивача, як здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, оскільки перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Також, суд першої інстанції зауважив на тому, до пільгового стажу має бути зараховано період проходження військової строкової служби в лавах Радянської Армії, так як позивач був призваний та після демобілізації продовжив навчання та був працевлаштований за спеціальністю до шахти.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач-1 оскаржив його в апеляційному порядку з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач не має необхідного пільгового стажу для призначення пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1986 по 29.06.1993 відповідно до диплому НОМЕР_1 від 29.06.1993. та час проходження строкової військової служби з 29.06.1987 по 06.06.1989.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач 21.02.2025 року звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, яка відповідно до принципу екстериторіальності передана на розгляд до ГУ ПФУ в Житомирській області.
Рішенням від 28.02.2025 №046350018787 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. 
В Рішенні вказано: вік заявника 56 років; страховий стаж особи становить 33 роки 05 місяців 25 днів; страховий стаж особи з урахуванням стажу в пільговому обчисленні становить 35 років 05 місяців 25 днів; пільговий стаж роботи становить за Списком №1 – 2 роки, за Списком №2 – 1 рік, військова служба – 2 роки 0 місяців 08 днів.
До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1986 по 29.06.1993 відповідно до диплому НОМЕР_1 від 29.06.1993, оскільки період навчання перетинається з військовою службою.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно ст. 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Тобто, підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, який повинен бути підтверджений відповідними доказами, зокрема, трудовою книжкою. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено Порядком №637.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області не було зараховано до загального страхового та пільгового стажу позивача за Списком №1 (підземний) ОСОБА_1 період його навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1986 по 29.06.1993 відповідно до диплома НОМЕР_1 від 29.06.1993 та до пільгового стажу за Списком №1 (підземний) період військової служби згідно з військовим квитком серії НОМЕР_2 з 29.06.1987 по 06.06.1989
Підставою для не зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання в інституті та періоду строкової служби в армії стало те, що зазначені періоди, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, перетинається з військовою службою.
Враховуючи викладене колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
За змістом положень статті 62 Закону України № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання (пункт 8 Порядку №637).
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи с трудова книжка.
Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а період навчання підтверджується виданими навчальним закладом дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Так, пунктом 2.16 Інструкції №58 встановлено, що для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів, та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.
Тобто внесення запису про навчання, здійснюється навчальним закладом та при наявності відкритої трудової книжки.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Згідно з п. 23 Порядку №637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Так, позивачем на підтвердження періоду навчання у вищому навчальному закладі до заяви про призначення пенсії та матеріалів справи, додано копію диплому серії НОМЕР_1 від 29.06.1993 виданого на ім`я ОСОБА_1 та додаток від 30.06.1993 б/н до нього.
Додаток до Диплома серії НОМЕР_1 містить відомості про періоди навчання позивача у Донецькому політехнічному інституті, та в ньому зазначено, що за період навчання з 1988 по 1993 рік ОСОБА_1 виконав учбовий план за спеціальністю 0714 «Економіка та управління в галузях гірничої промисловості та геологорозвідування» (денна форма навчання) і склав заліки та іспити по переліченим дисциплінам. Захистив дипломний проект на тему: «Пошук резервів підвищення ефективності виробництва в умовах шахті ім.60 річчя Радянської Армії ПО «Донецьквугілля».
Диплом серії НОМЕР_1 від 29.06.1993 та додаток до нього містять підписи посадових відповідних осіб, як то Голови Державної кваліфікаційної комісії, ректора, проректора, декана факультету та печатку навчального закладу.
При цьому, слід зазначити, що трудова книжка позивача містить відомості про період навчання та підтверджує його, а саме запис №1, в якому зазначено, що позивач з 01.09.1986 по 29.06.1993 навчався в Донецькому політехнічному інституті (Диплом НОМЕР_1 ).
У військовому квитку серії НОМЕР_2 наявні записи про період проходження позивачем строкової військової служби, який частково співпадає з періодом навчання.
З огляду на ці обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що до загального та пільгового стажу позивача підлягає зарахуванню період навчання, який не охоплений періодом проходження військової служби, а саме: з 01.09.1986 по 28.06.1987 та з 07.06.1989 по 29.06.1993.
Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 №103/98-ВР, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, в тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує 3 місяців.
Отже, як правильно з`ясував суд першої інстанції, відповідно до записів трудової книжки позивача:
01.09.1986-29.06.1993 навчання в Донецькому політехнічному інституті;
13.07.1993 - прийнятий на Донецьке виробниче об`єднання по видобутку вугілля «Шахта імені 60-річчя Радянської України» дільничним гірничим нормувальником, посада пов`язана з підземними роботами.
Дільничний гірничий нормувальник виконує на підземних дільницях шахти комплекс робіт щодо вдосконалення організації і нормування праці з метою зростання її продуктивності та підвищення ефективності виробництва. Розробляє паспорти норм і розцінок, визначає норми праці на основі використання міжгалузевих, галузевих (басейнових) та інших прогресивних матеріалів щодо праці для різних видів виконуваних робіт.
Бере участь у розробленні галузевих нормативних матеріалів. Проектує місцеві норми і нормативи з праці на роботи, для яких відсутні міжгалузеві і галузеві нормативні документи, а також при створенні на підприємствах прогресивніших організаційно-технічних умов порівняної з урахованими при розробленні чинних міжгалузевих і галузевих матеріалів для нормування праці.
Встановлює тимчасові і разові норми праці на роботи, що мають разовий (одиничний) характер (позапланові, аварійні), а також на період освоєння нової техніки чи інших робіт у разі відсутності затверджених матеріалів для нормування праці. Своєчасно доводить до відома працівників дільниць норми виробітку та умови оплати праці.
Бере участь у масовій перевірці існуючих норм праці на відповідність їх досягнутому рівню техніки, технології, організації виробництва і праці в процесі атестації робочих місць. Здійснює безпосередньо на робочих місцях регулярний контроль відповідності нормовизначальних факторів (гірничотехнічні параметри, умови праці), прийнятих для розрахунку норм, фактичним їх значенням. Коригує норми трудових витрат у разі зміни умов виробництва і праці. Виявляє та аналізує причини втрат робочого часу, визначає резерви росту продуктивності праці, сприяє розвитку нових форм організації і мотивації праці.
Проводить роботу щодо своєчасної заміни норм трудових витрат прогресивнішими в міру впровадження організаційно-технічних заходів, які забезпечують зростання продуктивності праці. Бере участь у прийманні та бракуванні виконуваних робіт.
Тобто спеціальність здобута позивачем в Донецькому політехнічному інституті «економіка та управління у галузях гірничої промисловості та геологорозвідування» відповідає роботі дільничного гірничого нормувальника.
В редакції Закону України від 06.09.2018 №2541 визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний стаж і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Статтею 18 Закону №103/98-ВР у первісній редакції визначено, що до професійно- технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту.
В редакції Закону України від 11.09.2003 №1158-ІУ, чинній на час розгляду справи, статтею 18 Закону № 103/98-ВР визначено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально- курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Так, на момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про народну освіту" від 28.06.1974 №2778.
Згідно із ст. 42 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про народну освіту" професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу. До професійно-технічних навчальних закладів (училищ, професійних шкіл) приймаються громадяни СРСР, які закінчили восьмирічну або середню загальноосвітню школу.
Особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою. Особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився, - диплом з відзнакою (стаття 48 Закону №2778).
Відповідно до ч.1 ст.49 цього Закону середня спеціальна освіта здійснюється в технікумах, училищах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до середніх спеціальних навчальних закладів.
Після набуття чинності Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про освіту" від 23.05.1991 №1060 та Закону України "Про вищу освіту" технікуми віднесені до вищих навчальних закладів І рівня акредитації, в яких здійснюється підготовка фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста.
Так, статтею 32 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про освіту" від 23.05.1991 №1060-ХІІ професійно-навчальними виховними закладами є: професійно-технічне училище, професійні училища різних рівнів.
Натомість, статтею 34 вказаного Закону визначено, що вищими навчальними закладами є технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.
З наведених норм законодавства вбачається, що Донецький політехнічний інститут був закладом професійної (професійно-технічної) освіти, а отже вказаний період навчання позивача має бути віднесений до пільгового стажу.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 проходив навчання у закладі професійної освіти, такий час навчання зараховується до трудового стажу позивача, як здобувача освіти, у тому числі в безперервний стаж і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, оскільки перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Застосування правових норм при розгляді питання щодо зарахування до пільгового стажу періоду навчання у технікумі відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 17.05.2019 у справі № 644/2182/17, від 04.03.2020 у справі №367/945/17.
Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до абз.2 п.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, період строкової військової служби повинен зараховуватися до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у виключних випадках, а саме: якщо особа на момент призову на строкову військову служби працювала за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах або після демобілізації особа працювала за набутою спеціальністю в закладі професійної освіти. .
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції висновку, що до пільгового стажу має бути зараховано період проходження військової строкової служби в лавах Радянської Армії, так як позивач був призваний та після демобілізації продовжив навчання та був працевлаштований за спеціальністю до шахти.
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх для часткового задоволення.
Щодо доводів відповідача викладених в апеляційній скарзі, які є аналогічними тим, що викладені у відзиві на позов, слід зазначити, що під час розгляду справи суд першої інстанції дослідив та правильно вирішив усі основні питання віднесені на його розгляд та аргументи сторін, тому підстав для повторного вирішення цих аргументів у зв`язку з їх викладенням в апеляційній скарзі немає.
Відносно інших доводів відповідача, які викладені в апеляційній скарзі та які зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про наявність підстав для задоволення позову.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі №160/10554/25 без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 01 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва