ПОСТАНОВА 
Іменем України

04 лютого 2026 року        м. Кропивницький

справа № 395/1726/25
провадження № 22-ц/4809/460/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,
за участі секретаря – Бойко В. В.,
учасники справи: 
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи - Новомиргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2025 року у складі судді Орендовського В. А. і

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог заяви

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою та просила оголосити старшого солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , померлим внаслідок виконання бойового завдання під час захисту Батьківщини від дня вірогідної загибелі ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши місце смерті в районі населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області, та датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заява мотивована тим, що чоловік заявниці - ОСОБА_2 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , - зник безвісти під час виконання бойового завдання в районі проведення бойових дій, а евакуація його тіла внаслідок обстрілу стала неможливою. 
З моменту зникнення минув тривалий час, при цьому жодної підтвердженої інформації про перебування ОСОБА_2 в полоні, місце його знаходження чи стан здоров`я державними органами та міжнародними організаціями не отримано, що дає підстави припускати загибель військовослужбовця. 
ОСОБА_1 зазначає, що зверталася до компетентних органів з метою встановлення обставин зникнення та можливого місцеперебування військовослужбовця, однак отримані відповіді підтверджують відсутність відомостей про нього. 
Відповідно до актів службового розслідування, ОСОБА_2 зазнав тяжких поранень під час виконання бойового завдання, що створює обґрунтоване припущення про його загибель у зв`язку з воєнними діями. 
Оскільки ОСОБА_1 встановлення факту смерті чоловіка необхідне для реалізації прав та законних інтересів членів сім`ї, зокрема отримання передбачених державою соціальних виплат і правового оформлення відповідних наслідків, остання звернулась до суду з відповідною заявою.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новомиргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення фізичної особи померлою під час захисту Батьківщини задоволено.
Оголошено померлим громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцем смерті вважати м. Торецьк Бахмутський район Донецької області.
Роз`яснено, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою, в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 309 ЦПК України.
Рішення суду мотивовано тим, що матеріали справи свідчать про те, що інформація про ОСОБА_2 відсутня, а після зникнення безвісти 01.11.2024 останній не виходить на зв`язок. 
Суд першої інстанції вважав, що долучені докази до заяви про оголошення фізичної особи померлою та отримані судом, не містять жодних суперечностей щодо обставин зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 та дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть в м. Торецьк Бахмутського району Донецької області.
Крім того, суд першої інстанції врахував, що заявниця має особисту, у тому числі цивільно-правову заінтересованість, у зміні правового статусу її чоловіка, якого просить оголосити померлим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України просить скасувати рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення особи померлою.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також за неповного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення частини другої статті 46 ЦК України, оскільки оголосив особу померлою без урахування того, що воєнні дії на території ймовірної загибелі тривають і не завершені. За таких умов шестимісячний строк, передбачений зазначеною нормою, не може обчислюватися від дати ймовірної загибелі особи, а має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на відповідній території.
Міністерство оборони України звертає увагу, що Торецька міська територіальна громада на момент зникнення військовослужбовця та на час розгляду справи судом першої інстанції входить до переліку територій активних бойових дій, що унеможливлює об`єктивне встановлення факту загибелі та дати ймовірної смерті особи. За таких обставин існує реальна можливість перебування зниклого безвісти військовослужбовця в полоні або в іншому невідомому місці, що не було належним чином враховано судом.
Також апелянт посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, відповідно до якого у разі зникнення особи на території активних бойових дій недопустимим є відлік шестимісячного строку для оголошення її померлою від дати ймовірної загибелі. Суд першої інстанції, на думку скаржника, не врахував обов`язковість цього правового висновку, чим порушив принцип єдності судової практики.

Відзиви на апеляційну скаргу

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2025 року без змін.
Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи в судовому засіданні суду апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, представник Міністерства оборони України Матвєєнко Г. М. підтримала доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 заперечувала проти доводів апеляційної скарги.
Представники Новомиргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних документів.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 09 серпня 2000 року та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».
Відповідно до сповіщення сім`ї № 13548 від 04.11.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , старший водій 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ збройних Сил України, зник безвісти 01.11.2024 під час бойових дій поблизу населеного пункту Торецьк, Бахмутського району, Донецької області.
Згідно з актом проведення спеціального розслідування, вбачається, що старший солдат ОСОБА_2 зник безвісти 01.11.2024 внаслідок ворожого обстрілу при проведенні евакуації при виконанні бойового завдання із оборони та утримання рубежів в районі н.п. Торецьк, Бахмутського району Донецької області. При цьому, старший солдат ОСОБА_2 , отримав тяжке поранення внаслідок скиду з БПЛА, тіло залишилось під перевернутою БМВ-2, евакуювати тіло не вдалось.
З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2024 № 947 службове розслідування завершено за фактом зникнення безвісти старшого солдата ОСОБА_2 .
Як слідує з витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250407-1175 від 07.04.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зник на території бойових дій (під час воєнних дій).
Згідно Виписки з реєстру оборонців України ДП «Український національний центр розбудови миру» № 08-11/26184 від 01.08.2025 підтвердження про перебування у полоні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста - відсутнє; інформація про стан здоров`я від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста - відсутня; підтвердження про перебування у полоні держави-агресора з інших джерел – відсутнє.
Визнання померлим ОСОБА_2 та отримання свідоцтва про смерть необхідно заявниці ОСОБА_1 для того, щоб мати можливість отримати одноразову грошову допомогу.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою, а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (постанови Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 204/7924/23, від 28.02.2024 у справі № 506/358/22).
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність (постанова Верховного Суду від 04.06.2025 у справі № 753/8049/24).
У постанові Верховного Суду від 04.06.2025 у справі № 591/11696/23 зазначено, що обставини справи не дають підстав припускати смерть особи в певний час і за певних обставин, тому відсутні підстави для оголошення його померлим до спливу строків, вказаних у частині другій статті 46 ЦК України.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи (постанови Верховного Суду від 31.05.2023 у справі № 177/11/20, від 07.11.2023 у справі № 607/159/23).
Суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 09 серпня 2000 року (а. с. 9-10).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , старший водій 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ збройних Сил України, зник безвісти 01.11.2024 під час бойових дій поблизу населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області, що підтверджується копією сповіщення сім`ї № 13548 від 04.11.2024 та копією Акта проведення спеціального розслідування (а. с.11, 13-17).
Таким чином, ОСОБА_2 зник в районі населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області, що входить до складу Торецької міської територіальної громади.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22 виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (далі - Наказ № 309).
У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані РФ території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Наказ № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» втратив чинність на підставі Наказу Міністерства розвитку громад та територій № 376 від 28.02.2025. 
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376 (чинного на момент винесення цього судового рішення), територія Торецької міської територіальної громади за винятком с-ща Озарянівка, с-ща Курдюмівка, с-ща Шуми з 24.02.2022 по 06.08.2024 була територією активних бойових дій, а з 07.08.2024 по теперішній час є територією активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. 
Тобто, фактично з 24.02.2022 по теперішній час територія населеного пункту Торецьк є територією активних бойових дій.
У вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22 зазначено, що не можна відраховувати цей строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення.
Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Суд приходить до висновку, що шестимісячний строк зі спливом якого можливе, з урахуванням конкретних обставин, оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим ще не почав спливати, оскільки на території на якій він пропав безвісти - в районі населеного пункту Торецьк, Бахмутського району, Донецької області (територія ймовірної загибелі), тривають активні бойові дії.
Таким чином, суд першої інстанції, задовольняючи заяву про оголошення ОСОБА_2 померлим, не врахував правову природу інституту оголошення фізичної особи померлою, вимоги частини другої статті 46 ЦК України, а також обов`язковий для застосування правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо обчислення шестимісячного строку у разі зникнення особи на території активних бойових дій, безпідставно визначивши його перебіг від дати ймовірної загибелі. 
За наявності встановлених обставин, які свідчать про триваючі активні бойові дії на території ймовірної загибелі військовослужбовця, та відсутності правових підстав для початку перебігу зазначеного строку, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення заяви, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права згідно пунктів 3 та 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви.
За таких обставин, апеляційна скарга Міністерства оборони України підлягає задоволенню, рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2025 року скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням того, що дана справа розглянута в порядку окремого провадження, а положення частини сьомої статті 294 ЦПК України не передбачають відшкодування судових витрат у таких справах, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу та відшкодування судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом судового рішення в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим судові витрати покладаються на сторони у фактично понесеному ними розмірі.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 16.02.2026.

Головуючий суддя     С. І. Мурашко 

Судді         О. Л. Карпенко

О. І. Чельник