Справа № 173/168/26
Номер провадження1-кп/173/86/2026 

В И Р О К 
іменем України
25 лютого 2026 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді        ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання     ОСОБА_2 ,
прокурора         ОСОБА_3 ,
потерпілої          ОСОБА_4 ,
обвинуваченого        ОСОБА_5 ,
захисника         ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в режимі відео конференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42024092780000067 від 01 березня 2024року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який є військовослужбовцем військової служби під час мобілізації на посаді стрільця-помічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , військовослужбовець військової служби під час мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця-помічника гранатометника стрілецького Відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», згідно зі ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут внутрішньої служби ЗС України) зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, ст. 41 Конституції України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканість.
Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до статті 27 Конституції України, кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.
Однак, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, будучи раніше не судимим вчинив новий злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин:
Так, ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_4 , що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності, погіршення якості життя потерпілої особи.
08.03.2025 близько 21 години 28 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання матері ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку стосовно своєї матері ОСОБА_4 , ображав її грубою лайкою, нецензурно виражався та штовхав чим принизив її жіночу гідність та вчинив домашнє насильство психологічного характеру.
Так, стосовно ОСОБА_5 , складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАД № 641909 від 21 03 2025. Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Згідно з постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області справа № 173/889/25 від 29.05.2025 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 (шестидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1020 (одна тисяча двадцять) гривень на користь держави.
10.05.2025 о 20 годині 05 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , ображав грубою нецензурною лайкою свою матір ОСОБА_4 , чим принизив її жіночу гідність та вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого завдано шкоду психічному здоров`ю потерпілої.
Стосовно ОСОБА_5 , складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАД № 411306 від 19.05.2025. Дії гр. ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Згідно з постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області справа №173/1274/25 від 19.06.2025 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 60 (шестидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Крім того, ОСОБА_5 продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних та фізичних страждань своїй матері ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, та 23.07.2025, близько 20 годин 18 хвилин, перебуваючи на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 під час сварки із своєю матерю ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив сварку з останньою, під час якої, на ґрунті неприязних стосунків, умисно, висловлював на її адресу словесні образи, слова грубої нецензурної лайки, та погроз фізичною розправою, що завдало їй морального та психологічного болю, приниженні її честі та гідності, тим самим вчинив психологічне насильство, після чого ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм сім`ї, на ґрунті не приязних відносин, вчинив фізичне насильство до своєї матері ОСОБА_4 , під час якого ОСОБА_5 перебуваючи в положенні стоячи, обличчям до обличчя ОСОБА_4 , на відстані витягнутої руки наніс один удар кулаком правої руки в ділянку лівої сторони обличчя, від чого остання відчула сильний біль в області щелепи, тим самим заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження, у вигляді синця на голові, наскрізної рани верхньої губи, крововиливів на слизовій верхньої та нижньої губи, які згідно з висновком експерта № 875 від 28.07.2025 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвело ОСОБА_4 доїї фізичних та психологічних страждань і погіршило якісь життя потерпілої.
Незважаючи на неодноразове притягнення до відповідальності за вчинення домашнього насилля стосовно своєї матері ОСОБА_4 , 30.09.2025 близько 09 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства стосовно своєї матері ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи свої протиправні дії, умисно, цілеспрямовано виражався нецензурними словами на адресу потерпілої ОСОБА_4 . Внаслідок таких дій з боку ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_4 зазнала психологічного тиску, що призвело до погіршення якості життя останньої.
Так, щодо ОСОБА_5 , складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАД № 863554 від 30.09.2025. Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Згідно з постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області справа № 173/3001/25 від 26.11.2025 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 60 (шестидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Згідно з висновком експерта № 137/12/25 від 19.12.2025 встановлено, що наслідки перенесених подій призвели до появи негативних психоемоційних змін у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: висока особистісна тривожність, що зумовлює схильність сприймати досить широке «віяло» ситуацій як загрозливі, відповідаючи кожній їх певної реакцією. У важкій життєвій ситуації ОСОБА_4 властива схильність до уникнення дійсності, до втрати опори під ногами, а також наявність захисних механізмів накшталт фантазування, надмірного оптимізму, який часто не виправданий. Діагностовано потребу у додатковому захисту, важка ситуація сприймається як важка та потенційна. Ситуації, що досліджуються за кримінальним провадженням мають психотравмувальний та психологічно деструктивний характер для особистості ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлено: негативні зміни в емоційній сфері та у звичній діяльності підекспертної; негативний вплив на сімейну сферу; додаткові перешкоди для реалізації її оптимальної життєдіяльності, докладання додаткових зусиль та витрачання психофізіологічних ресурсів задля подолання перешкод і наслідків, порушення життєвого укладу. Всі виявлені психологічні (моральні) страждання знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з подіями, які розглядаються. Аналіз результатів бесіди та результатів психологічного тестування дає підстави зробити висновки, що досліджувані ситуації підекспертною сприймаються як психотравмувальні, що відповідає її індивідуально-психологічним особливостям. Діями ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завдані психологічні (моральні) страждання ОСОБА_4 .
17 лютого 2026 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_6 укладена угода про примирення згідно з вимогами ст. 471 КПК України. Угода про примирення укладена за ініціативи потерпілої.
Згідно з даною угодою потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 126-1 КК України та узгодженої міри покарання за ч. за ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки. 
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України визнав повністю та беззастережно, щиро покаявшись у вчиненому, просив затвердити угоду про примирення.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілою,оскільки обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України визнав повністю, щиро покаявся в учиненому, при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, тому наполягав на затвердженні угоди про примирення.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення, зазначила, що вибачила сина, просила надати йому можливість продовжити службу. 
Сторони повідомили, що укладення угоди є добровільним, умови примирення відповідають їх інтересам.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд дійшов наступного.
Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілою та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно зі ст. 67 КК України не встановлено. 
Судом враховано, що ОСОБА_5 критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, раніше не судимий.
За таких обставин, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання. 
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між потерпілою та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання запобіжного заходу по вказаному кримінальному провадженню не вирішувалось. 
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 17 лютого 2026 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 59-1 КК України в період пробаційного нагляду покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбування покарання рахувати з дня постановки ОСОБА_5 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1