Справа № 594/1637/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А. 
при секретарі: Окулянко У.Г. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», в особі представника Руденко Костянтина Васильовича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «УКРГЛОБАЛ - ФІНАНС», в особі представника Руденко К.В., звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги мотивує тим, що 13.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4467260 про надання споживчого кредиту в розмірі 22 000 грн, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 13.03.2024, викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://selfiecredit.com.ua/pro-nas/.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 22 000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.
24.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір факторингу №24/12/2024 відповідно до умов якого право вимоги за Договором №4467260 про надання споживчого кредиту від 13.03.2024 перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на 24.12.2024 відповідач має заборгованість в розмірі 156 197, 74 грн, яка складається з 21 999, 98 грн заборгованості за кредитом; 123 197, 76 грн заборгованості за нарахованими процентами за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5% річних) за період з 13.03.2024 року по 24.12.2024 року (включно).
Окрім цього, просить стягнути 2 442, 40 грн суми сплаченого судового збору та 10 000 грн витрат на правову допомогу.
Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області 29 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. При цьому, сторонам визначено строк для подання відзиву на позов.
Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду по суті.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, при цьому зазначив, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. 
На момент розгляду справи судом відповідачем відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. 
Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Судом встановлено, що 13.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4467260 про надання споживчого кредиту в розмірі 22 000 грн, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 договору, який підписаний відповідачем електронним підписом 96536.
13.03.2024 ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 96535 був підписаний Додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №4467260 від 13.03.2024 «Графік платежів» та паспорт споживчого кредиту.
Згідно паспорта споживчого кредиту, сума кредиту 22 000 грн., строк кредитування 360 днів. Стандартна процентна ставка 912,5 % річних (2,5% в день). Знижена процентна ставка 1,5% річних (2,417% в день). Відповідач ознайомився з інформацією, яка надавалася споживачу до укладення договору про надання споживчого кредиту та підписана електронним цифровим підписом відповідача.
Вказані кошти були перераховані на рахунок позивача, що підтверджується інформаційною довідкою АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за вих. №КНО-07.8.5/665БТ від 15.01.2026.
Як вбачається із листа №КНО-07.8.5./665БТ від 15.01.2026 наданого АТ «ПУМБ» на запит суду, банк повідомляє, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Номер телефона, на який відправлялася інформація про підтвердження здійснення операцій станом на 13.03.2024 - фінансовий номер телефону НОМЕР_3 . Також банком надано виписку за договором №б/н за період з 13.03.2024-18.03.2024, з якої вбачається зарахування переказу на картку коштів у сумі 22000 грн. Дата операції 13.03.2024.
Згідно розрахунку заборгованості за договором №4467260 від 13.03.2024 про надання споживчого кредиту станом на 24.12.2024 заборгованість становить 156197,74 грн, яка складається з: 21999,98 грн заборгованість за кредитом, 123197,76 грн заборгованість за нарахованими процентами. При цьому вбачається, що проценти нараховувались в період з 13.03.2024 по 11.04.2025 року за перший день користування кредитом (включно) 1,5 % в день, а за період з 12.04.2024 по 24.12.2024 включно, та становить 123197,76 грн заборгованості за процентами. Із розрахунку також вбачається, що відповідачем сплачено 0,02 грн тіла кредиту, та 28049,67 грн - процентів за користування кредитом.
Також в матеріалах справи містяться правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», затверджено наказом №101-ОД від 20.11.2023 директора ТОВ «Лінеура Україна», який набрав чинності з 21.11.2023.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з підтвердження реєстрації позивача як юридичної особи, копії Витягу із Державного реєстру фінансових установ, виданої позивачу на право надання позивачем банківських послуг.
Відповідно до Договору факторингу №24.12.2024 від 24.12.2024 укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24/12/24 від 24.12.2024, за боржником ОСОБА_1 зазначена заборгованість за кредитним договором в сумі 156197,74 грн, з яких: 21999,98 грн заборгованість за кредитом; 123197,76 грн заборгованість за процентами. Саме на вказану суму заборгованості на підставі договору факторингу ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача.
До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ч. 1, 3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом статті 10561 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
За змістом статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Обраховуючи суму відсотків, суд враховує, що відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Зі змісту ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.
У відповідності до ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Статтею 1 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено терміни, зокрема 1-1) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; 1-2) денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023 року, та яким внесено зміни до ЗУ «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
У п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ визначено необхідність надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.
Отже, починаючи з 25.12.2023 (наступний день після набрання Законом № 3498-ІХ чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не може перевищувати 1 %.
При цьому, надавачі фінансових послуг, яким зокрема є позивач, зобов`язувалися привести свою діяльність у відповідність вищевказаних змін.
У той же час, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1, 5 %.
Отже, із аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що періоди дії максимально дозволених денних процентних ставок згідно з Законом (що набрав чинності 24.12.2023) будуть становити:
з 24.12.2023 по 22.04.2024: не більше 2,5% на день;
з 23.04.2024 по 20.08.2024: не більше 1,5% на день;
з 21.08.2024 і далі: не більше 1% на день.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Водночас, позивач незважаючи на те, що кредитний договір № 4467260 укладений 13.03.2024, у відповідності до вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, не привів свою діяльність, а також умови укладених ним договорів відповідно до вимог чинного законодавства в частині нарахування щоденної процентної ставки, і нараховував відповідачу відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 2,5 % на день, що перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки визначений законодавством.
З огляду на вказане, вказані вище дії позивача безумовно порушували права відповідача порівняно з іншими споживачами фінансових послуг, а положення кредитного договору в частині нарахування щоденної відсоткової ставки у розмірі 2,5 % на день значно перевищують встановлений максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором та були несправедливими, а тому при вирішенні даного спору такі підлягатимуть зміні з врахуванням положень законодавства.
На переконання суду, з урахуванням вимог діючого законодавства, відсотки за користування кредитними коштами повинні нараховуватися наступним чином:
- за період з 13.03.2024 по 11.04.2024 за ставкою 1,5 %, які згідно графіку нараховувались первісним кредитором вірно за зниженою ставкою 1,5 %, та з урахуванням сплачених відповідачем процентів за користування кредитом становлять 9900 грн;
- за період з 12.04.2024 по 14.05.2024 за ставкою 2, 5 %, які відповідно розрахунку становить 18149,67 грн, які згідно графіку розрахунку заборгваності відповідач сплатив.
Починаючи з 15.05.2024 по 20.08.2024 нарахування відсотків за користування кредитним договором відповідно до діючого законодавства слід рахувати за ставкою 1,5%, що становить 32 340 грн.
З 21.08.2024 по 24.12.2024 нарахування відсотків за користування кредитним договором відповідно до діючого законодавства слід рахувати за ставкою 1%, що становить 27 720 грн
Враховуючи викладене вище, правильна сума заборгованості відповідача перед позивачем по нарахованим відсоткам становитиме 60 060 грн.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості 82059,98 грн, з яких: 21 999,98 грн прострочена заборгованість за кредитом; 60 060 грн - прострочена заборгованість за відсотками, які нараховані в межах строку кредитування, а також зважаючи на те, що за договором факторингу від 24.12.2024 №24/12/2024 право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №4467260 від 13.03.2024, позичальником за яким є ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК» Укрглобал-Фінанс», тому, позов в цій частині підлягає до задоволення.
Позовні вимоги задоволені частково: 82059,98 грн х 100 % : 156 197,74 грн = 52,5 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1271,76 грн сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог.
Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з положеннями ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.
Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Руденко К.В. укладено договір про надання правової допомоги.
Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує обсяг матеріалів справи, складність, обсяг та характер наданої допомоги, та приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 5000 грн.
На підставі ст.ст. 509, 526, 553, 625, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково. 

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРГЛОБАЛ - ФІНАНС», заборгованість за договором №4467260 про надання споживчого кредиту від 13 березня 2024 року в розмірі 82059 (вісімдесят дві тисячі п`ятдесят девять) гривень 98 коп, з яких: 21999,98 грн - заборгованість за кредитом, 60 060 грн - заборгованість за процентами. 

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРГЛОБАЛ - ФІНАНС» сплачені судові витрати в сумі - 1271,76 (одна тисяча двісті сімдесят одну) гривню 76 (сімдесят шість) копійок. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРГЛОБАЛ - ФІНАНС» понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ - ФІНАНС», місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, код ЄДРПОУ 41915308. 

Відповідач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . 

Суддя: