Справа № 573/86/26
Номер провадження 2/573/206/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді – Черкашиної М.С.,
з участю секретаря – Півньової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
До Білопільського районного суду Сумської області 15.01.2026 через систему «Електронний суд» надійшла зазначена вище позовна заява.
Основний зміст позову. 
Позовна заява вмотивована тим, що 05.06.2025 р між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2  укладено кредитний договір (кредитної лінії) № 05.06.2025- 100000401, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 36000 грн, строком на 183 дні до 04.12.2025, з можливістю пролонгації, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на умовах фіксованої незмінної процентної ставки у розмірі 0,85% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит та сплатою комісії, яка становить 20 % від суми кредиту, що у грошовому виразі дорівнює 7200 грн і нараховується одноразово у день видачі кредиту.
Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 117198 грн, яка складається з: 36000 грн – тіла кредиту, 55998 грн – процентів, 7200 грн. - комісії, 18000 грн – неустойка.
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства вказану суму та процесуальні витрати.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 06.02.2026 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 23).
Заяви, клопотання.
У судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий центр» - Сиплива Т.А. не з`явилася, заявила клопотання про розгляд справи без участі представника товариства (а. с. 7), також у відповіді на відзив, яка надійцшла до суду 02.03.2026 представником позивача – Чехун Ю.В, зазначено про розгляд справи без участі представника (а.с. 29, 30).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, судову повістку отримав особисто (а. с. 34).
Від представника відповідача – адвоката Безуглої К.В. 17.02.2026 надійшла заява про ознайомленя з матеріалами справи та 07.04.2026 – заява розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнають частково (а.с. 35).
Позиції сторін.
24.02.2026 в системі «Електронний суд» представником відповідача – адвокатом Безуглою К.В. сформовано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача частково визнає позовні вимоги, наступного змісту.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором 05.06.2025-100000401 від 05.06.2025 заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору складає 117198 грн, з яких: 36000 грн.- основний борг, 55998 грн.- відсотки, 7200 коп. - комісія, 18000 грн. - штрафи. Відповідач погоджується з позовними вимогами стосовно тіла кредиту у сумі 36000 грн та нарахованих відсотків – у сумі 55998 грн, в задоволенні решти позовних вимог просить відмовити.
Щодо стягнення комісії. 
Що стосується стягнення комісії у сумі 7200 грн. - позичальнику були надані кошти на споживчі цілі, а тому, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У розумінні положень чинного законодавства України надання грошових коштів є послугою. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. 
Посилаючись на постанову Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц, представник відповідача зазначає, що оскільки жодних доказів того, що відповідач отримував від позивача додаткові послуги, за які могла бути встановлена комісія позивачем не надано пункт договору про нарахування комісії є нікчемним.
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. За змістом ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. За вказаних обставин, вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає.
Щодо стягнення неустойки за кредитним договором у сумі 18000 грн.
Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи ту обставину, що неустойка в розмірі 18000 грн., яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24 лютого 2022 року, вона підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення відсутні.
02.03.2026 в системі «Електронний суд» від представника відповідача – Чехун Ю.В. сформовано відповідь на відзив сторони відповідача, в якому зазначено наступне. 
Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу – інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат.
Відповідно до заявки кредитного договору зазначено: «Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення 
забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит». Отже, комісія за обслуговування пов`язана з наданням ряду перелічених послуг, а саме: організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю 
для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. 
Безоплатність надання цих послуг законодавством не встановлена. За умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача.
Щодо неустойки.
Посилаючись на п. 2.1 Рішення від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційного Суду України щодо принципу верховенства права, формулу (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) – «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) – «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali) зазначає, що нарахування неустойки передбачено спеціальним законом яким є ЗУ "Про споживче кредитування", зокрема пункти про Прикінцеві 
та Перехідні положення, до яких внесені зміни Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Кредитний договір з відповідачем був укладений після набуття чинності змін до ЗУ "Про споживче кредитування", а тому вимога позивача про стягнення неустокий є правомірною.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом.
05.06.2025 р між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2  укладено кредитний договір (кредитної лінії) № 05.06.2025- 100000401 в електронному вигляді, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), розміщеної на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; заявки, оформленої на сайті Кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; відповіді Позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті шляхом акцепту пропозиції на укладення договору на сайті кредитодавця (копія кредитного договору зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
Умовами пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) передбачено:
- Позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті (п. 2.3.2);
- позичальник в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір (п. 2.3.3);
- позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаних пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом, одноразовим ідентифікатором, отриманим ним у вищезазначеному порядку (п. 2.3.6) (копія пропозиції зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
У пропозиції (п. 4.1) сторони визначили, що кредит надається на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування за реквізитами належного позичальнику електронного платіжного засобу 4731-21XX-XXXX-2671. 
У заявці кредитного договору № 05.06.2025-100000401 (кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), вказані наступні умови кредитування: сума кредиту: 36000,00 грн.; строк, на який надається кредит, - 183 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 04 грудня 2025 року; продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування передбачена п. 5 заявки,, шляхом ініціювання позичальником укладення додаткового договОру (копія заявки зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.85% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п.6 заявки).
У п. 12 сторони визначили графік здійснення платежів з кредитом.
У заявці на отримання кредитного договору (кредитної лінії) зазначено: «Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія", економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 20% від суми Кредиту та дорівнює 7200 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, вказаний пункт повністю відповідає пункту, зазначеному у відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) (п. 7 Заявки, п. 7 Відповіді).
Паспорт споживчого кредиту, підписаний 05.06.2026 одноразовим ідентифікатором А294 містить інформацію про строк кредитування, нарахування процентів, сукупну вартість кредиту, реальну процентну ставку за кредитом, розмір щомісячної плати процентів, кінцевий строк повернення тіла кредиту (копія паспорту зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
У додатку до анкети позичальника, пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявці, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки до кредитного договору №05.06.2025-100000401 позичальником вказаний ОСОБА_2 і зазначено, що ці документи підписані ним електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е294 (копії анкети позичальника, пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), таблиці обчислення загальної вартості кредиту, довідки про ідентифікацію зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
12.01.2023 ТОВ «Споживчий центр» через систему, на підставі договору про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» перерахувало на банківську картку № НОМЕР_1 (номер транзакції в системі iPay.ua – 763043689),за договором № 05.06.2025-100000401 36000 грн (копія квитанції зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
З довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 02.01.2026 за кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 117198 грн, яка складається з наступного: 36000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 55998 грн - заборгованість за відсотками, 7200 грн комісія (пов`язана з наданням кредиту), 18000 грн - неустойка (а. с. 9-11).
Норми права, які застосовує суд.
Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються нормами ЦК України.
У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію".
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги.
За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Положеннями ст. ст. 610, 611 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання і при цьому порушенні, наступають правові наслідки встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.
Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України.
В статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Норми зазначеного пункту Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України є актуальними та зміни щодо їх застосування до Цивільного кодексу України не вносилися. 
Висновки суду.
Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у встановленій законом формі з визначенням усіх істотних умов та правил такого договору, вказаний факт сторонами не оспорюється. 
ТОВ «Споживичий центр» виконало свої зобов`язання за договором, надавши кредитні кошти ОСОБА_2 . Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором порушив, по теперішній час не повернув заборгованість за кредитом. 
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Що стосується вимоги позивача про стягнення неустойки у сумі 18000 грн., оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли після 24 лютого 2022 року, то штрафні санкції, нараховані за кредитним договром №05.06.2025-100000401 від 05.06.2025 стягненню з відповідача не підлягають.
Доводи позивача, що нарахування неустойки передбачені спеціальним законом суд не може прйняти до уваги, виходячи з того, що Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23) вказав, що з аналізу положень пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Тому, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Що стосується нарахування та стягнення з відповідача комісії за видачу кредиту у сумі 7200 грн, то суд зазначає, що, посилання представника відповідача на те, що не підляає стягненню з ОСОБА_2 7200 грн комісії, є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1, абз. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Посилання адвоката на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2019 у справі №666/4957/15-ц, як на підставу для відмовив в задоволенні позовних вимог щодо стягнення комісії, є необґрунтованими, оскільки в зазначеній справі мова йшла про сплату щомісячної комісії, а не разової як в даному випадку.
Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, тому, позовні вимога підлягають частковому задоволенню.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 99198 грн грн заборгованості за кредитним договором, яка складається з 36000 грн – тіла кредиту, 55998 грн – нарахованих відсотків та 7200 грн – комісії, пов`язаної з наданням кредиту.
Судові витрати.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції №НА00001438 від 22.01.2026, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн. (а. с. 17 зв).
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково на 84,64%, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 2253, 46 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 599, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 81, 141, 247, 265, 273, 274, 280-284 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (місце знаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 99 198 (дев`яносто дев`ять тисяч сто дев`яносто вісім) гривень заборгованості за кредитним договором №05.06.2025-100000401 від 05.06.2025, а також – 2253 (дві тисячі двісті п`ятдесят три) гривні 46 копійок судових витрат.
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя