Справа№ 953/10403/25 
н/п 1-кп/953/492/26 
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

"06" березня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова обвинувальний акт, який надійшов з Київської окружної прокуратури м. Харкова за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Есхар, Чугуївського району Харківської області, громадянина України, із повною середньою освітою, не працюючого, який не має на утриманні малолітніх осіб та осіб похилого віку, який не є інвалідом, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,- 

встановив:

01.08.2025 у вечірній час доби, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні під?їзду № 4 житлового багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою отримання доходу за рахунок чужого майна, діючи таємно, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану, який введений в дію Указом Президента України ОСОБА_5 № 64/2022 від 24.02.2022 та неодноразово продовженого на всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, піднявся на 4-й поверх, де біля вхідних дверей балкону загального користування мешканців поверху, побачив велосипед, та ривком відчинив їх, після чого проник до балкону, де взяв, тим самим таємно викрав велосипед ТМ «Avanti», моделі «Rapidrace», вартістю, згідно з висновком судової - товарознавчої експертизи №13381 від 09.09.2025 - 5800,00 грн, належний ОСОБА_6 .
Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, тим самим його викравши та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно він 01.08.2025 у вечірній час доби, перебував у приміщенні під?їзду № 4 житлового багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , де умисно, з метою отримання доходу за рахунок чужого майна, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, піднявся на 4-й поверх, де біля вхідних дверей балкону загального користування мешканців поверху побачив велосипед. В подальшому він ривком відчинив двері балкону та таємно викрав велосипед ТМ «Avanti», моделі «Rapidrace», належний ОСОБА_6 .
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченого) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинене в умовах воєнного стану.
Як особа ОСОБА_4 характеризується формально, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, який не має на утриманні малолітніх осіб та осіб похилого віку, в силу ст. 89 КК України не судимий.
Щодо пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, відповідно до ст. 66 КК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до розуміння правової природи та значення поняття щирого каяття, наданих у правових позиціях, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире каяття є сукупністю невід`ємних одне від одного складових, що характеризують об`єктивне ставлення винуватої особи до вчиненого злочину і полягають у повному визнанні своєї провини у вчиненні злочину, висловлюванні жалю з цього приводу та бажання виправити ситуацію, що склалася, а так саме й готовність нести відповідальність. Тобто, всі ці фактори правової поведінки обвинуваченого є невід`ємними складовими щирого каяття. Такої позиції додержується й Верховний Суд у своїх чисельних рішеннях (ВС ККС №759/7784/15-к від 22.03.2018 року; № 756/4830/17-к від 09.10.2018 року).
Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Проте матеріали провадження не містять будь-яких об`єктивних даних на підтвердження щирого каяття з боку обвинуваченого, окрім формального визнання своєї провини в загальних межах.
Таким чином, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. 
Беручи до уваги наведене, при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України та враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке віднесено до тяжких злочинів, конкретні обставини та наслідки, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.
Суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для застосування до призначеного покарання ст. 69, 75 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про застосування до обвинуваченого більш м`якого покарання. 
Проте, зважаючи на те, що обвинувачений свою провину у висунутому обвинуваченні визнав в повному обсязі, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе з призначенням йому мінімального строку покарання, передбаченого санкцією статті, за якою він обвинувачується, бо ще не втрачена можливість виправлення обвинуваченого у більш короткий строк його ізоляції від суспільства.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін, продовживши її до набрання цим вироком законної сили.
Визначаючи відповідно до п. 2 ч. 4 ст.ст. 374 КПК України початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в п.п. 46, 47 Рішення по справі «Руслан Яковенко проти України» (заява №5425/11, статус остаточного - 04.09.2015), згідно якої відлік строку відбування покарання особою, засудженою судом першої інстанції, тоді як вирок не набрав законної сили, розпочинається після ухвалення вироку, адже особа вважається такою, що засуджена компетентним судом, а попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.
Отже, початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 06.03.2026, тобто з дня ухвалення цього вироку.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 27.02.2026 по 06.03.2026 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення, за один день позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлено.
Відповідно до ст.ст. 118, 122, 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 13381 від 09.09.2025 в розмірі 2544, 48 грн. на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 06.03.2026, тобто з дня ухвалення цього вироку.
У строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 27.02.2026 по 06.03.2026 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення, за один день позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовживши її до набрання цим вироком законної сили.
Речовий доказ: диск DVD-R 120min/4.7 GB, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 13381 від 09.09.2025 в розмірі 2544 (дві тисячі п`ятсот сорок чотири) грн., 48 коп.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційного скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий- суддя ОСОБА_1