Справа № 509/654/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
за участю секретаря судового засідання Савченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у с-щі Овідіополь в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Позивач у лютому 2026 р., звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_2 25.02.2016 р. Сторони від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо.
04.02.2026 р. ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
09.03.2026 р. на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Дьоміної Т.В., у якій просить суд не вживати заходи примирення для подружжя, так як з боку відповідача на адресу позивача надходять погрози, написані заяви до Національної поліції Одеської області.
13.03.2026 р. на адресу суду надійшов відзив представника відповідача - ОСОБА_4 , у якій відповідач вказує, що позивач зазначає у позовній заяві, що сторони фактично припинили сімейні відносини та не проживають разом з початку повномасштабного вторгнення у 2022 році. Зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки сторони після початку воєнних дій продовжували підтримувати сімейні відносини, спільно вирішували побутові питання, підтримували взаємовідносини та фактично здійснювали сімейні функції. Під час шлюбу сторонами було набуте спільне сумісне майно, яке відповідно до статей 60, 61, 69 Сімейного кодексу України є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Питання щодо належності, користування та можливого поділу такого майна сторонами не врегульовано, а тому твердження позивачки про відсутність майнового спору є передчасним та не відповідає реальному стану правовідносин між сторонами. На теперішній час між сторонами існує реальний майновий спір щодо належності та поділу майна, набутого у період шлюбу. Відповідач має неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від попереднього шлюбу, яку він зобов`язаний утримувати. При цьому позивачці достеменно було відомо про існування цієї дитини ще під час спільного проживання сторін, що підтверджується обставинами сімейного життя сторін та тривалими відносинами між ними, а також Договором між батьками про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини серії НТО 814225 від 09.12.2024 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Одеської області Гранкіною Г.П. Незважаючи на це, у позовній заяві позивачка зазначила недостовірні відомості щодо відсутності у відповідача інших дітей, що фактично призвело до викладення суду неповної та викривленої інформації про сімейний стан відповідача. Відповідач звертає увагу суду на те, що подання даного позову відбулося на тлі наявності між сторонами спору щодо майна подружжя та матеріального забезпечення дітей. Відповідач не вважає можливість збереження сім`ї повністю втраченою та наполягає на наданні сторонам строку для примирення. Відповідач постійно брав участь у забезпеченні дітей, надавав матеріальну допомогу, забезпечував їх необхідними речами, продуктами харчування та іншими потребами. Допомога дітям надавалася відповідачем у різних формах, у тому числі шляхом придбання одягу, продуктів харчування, оплати необхідних витрат, а також шляхом передачі грошових коштів. Разом з тим позивачка у позовній заяві не врахувала зазначені обставини та подала їх у викривленому вигляді, що створює хибне уявлення про участь відповідача у забезпеченні дітей.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.02.2016 р.
Сторони від шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо.
За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не відбудеться.
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.
Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків і поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та моральним засадам суспільства.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 49, 76, 77-81, 178, 247, 263-265, 354, 355, ЦПК України, ст.ст. 3, 21, 24, 36, 51, 104, 105, 112, 114 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 25.02.2016 р., Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис №64.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: Кочко В.К.