Справа № 162/1294/25
Провадження № 2/162/104/2026

ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2026 року      селище Любешів 
Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Глинянчука В.Д., з участю секретаря судового засідання Смаль Т.П., розглянувши справу за цивільним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі – ТОВ ««Таліон плюс») надійшов до Любешівського районного суду Волинської області через систему «Електронний суд» 31 грудня 2025 року. 
Ухвалою суду від 05 січня 2026 року відкрито спрощене провадження у справі. Постановлено розглянути справу 03 лютого 2026 року з повідомленням сторін.
Розгляд справи відкладався у зв`язку із задоволенням клопотання про витребування доказів. 
На призначену дату судового розгляду 05 березня 2026 року сторони не з`явилися.
Згідно з частиною другою статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.
2. Стислий виклад позиції позивача. 
ТОВ «Таліон плюс» у позовній заяві вказує, що 24 квітня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – ТОВ «Манівео») та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 294354806, згідно з яким відповідач отримав 13200 гривень кредиту. В цей же день ТОВ «Манівео» перерахувало відповідачу кредитні кошти на вказану боржником платіжну картку № НОМЕР_1 . 
ТОВ «Манівео» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі – ТОВ «Таліон плюс») 10 червня 2025 року уклали договір факторингу № МВ-ТП/39. Відповідно до договору, реєстру прав вимог від 25 червня 2025 року клієнт відступив фактору право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 294354806 від 25 квітня 2025 року. 
Таким чином, ТОВ «Таліон плюс» просить стягнути із ОСОБА_1 38203,44 гривні за кредитним договором № 294354806 від 25 квітня 2025 року, з яких 13200 -- заборгованість по кредиту, 24211,44 -- проценти, 792 -- комісія за надання кредиту. 
Крім вказаної суми, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2422,4 гривні, пов`язані з оплатою судового збору, та 5 тисяч гривень витрат на професійну правничу допомогу.
3. Стислий виклад позиції відповідача. 
Відповідач будь-яких заяв по суті справи не подав. 
4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 
Відповідач ОСОБА_1 на вебсайті ТОВ «Манівео» 25 квітня 2025 року оформив заявку на отримання коштів у кредит на споживчі цілі на суму 13200 гривень. При цьому відповідач вказав свої персональні дані з номером банківської картки.
Відповідно до договору кредитної лінії № 294354806 від 25 квітня 2025 року, що укладений в електронній формі між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 , кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії шляхом перерахунку коштів на платіжну картку. Сума кредитного ліміту складає 13200 гривень. Рекомендована (необов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 05 травня 2025 року. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (необов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду. Кінцева дата повернення кредиту – 25 травня 2030 року. Базова процентна ставка складає 0,98 % від суми кредиту за кожний день користування ним. На період строку кредитування встановлено проценти за користування кредитом у розмірі 357,7 % річних. Комісія за надання кредиту 792 гривні. За прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит передбачено штраф у розмірі 5000 % від суми простроченого платежу, у разі порушення строку оплати будь-якого з платежів на 14 і більше календарних днів, але не більше 50 % від суми кредиту. Договір кредитної лінії підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора.
Інформація щодо основних умов кредитування ТОВ «Манівео» також відображена у паспорті споживчого кредиту «Смарт».
На виконання ухвали Любешівського районного суду Волинської області Акціонерне товариство «Універсал Банк» надало інформацію, що банківська платіжна карта № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 . Грошовий переказ на суму 13200 гривень зараховано на картку 25 квітня 2025 року.
Предметом договору факторингу № МВ-ТП/39 від 10 червня 2025 року, що укладений між ТОВ «Таліон плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео» (клієнт), є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру права вимоги, кожен наступний реєстр є самостійним додатком та не змінює попередній. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання реєстру прав вимог. Право вимоги до боржників підлягає поверненню клієнту у випадку якщо суму боргу було направлено боржником на користь клієнта до дня переходу права вимоги від клієнта до фактора. 
Згідно з витягом реєстру боржників від 10 червня 2025 року ТОВ «Манівео» передало ТОВ «Таліон плюс» право грошової вимоги до ОСОБА_1 по договору № 294354806 від 25 квітня 2025 на суму у 31584,96 гривень, з яких 13200 гривень – заборгованість по тілу кредиту, 5712,96 гривень – проценти, 792 гривні – комісія, 6600 гривень - неустойка. У розрахунку також зазначено суму фінансування 5280 гривень. 
Відповідно до розрахунку заборгованості, яке надано первісним кредитодавцем ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу на погашення кредитної заборгованості. 
ТОВ «Таліон плюс», отримавши право грошової вимоги до ОСОБА_1 продовжувало нараховувати відсотки згідно з договором № 294354806 від 25 квітня 2025 року, станом на 31 жовтня 2025 року їх розмір становив уже 24211,44 гривень. 
5. Норми права, які застосував суд.
Згідно з пунктами 3, 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі – ЦК) засадами цивільного судочинства зокрема є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. 
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частин першої, другої, абзацу 1 частини третьої статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі статтею 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до частин першої, третьої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно з пунктами 4, 10, 11 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною восьмою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. 
Відповідно до частин першої-восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до статті 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 
Згідно із статтею 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно з частиною першою статті 1079 ЦК сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.
6. Мотиви суду щодо позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першої статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При укладенні договору кредитної лінії ОСОБА_1 надав кредитодавцю свої персональні дані, підписав договір одноразовим цифровим ідентифікатором. Таким чином, договір підписано сторонами у належній формі та у передбачений законом спосіб. 
Аналіз доданого до позовної заяви договору факторингу між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео», витягу з реєстру боржників тощо, приводить суд до висновку про набуття ТОВ «Таліон плюс» права грошової вимоги до ОСОБА_1 відповідно до договору кредитної лінії № 294354806 від 25 квітня 2025 року. 
Між тим, пред`явлені до стягнення суми суд вважає завищеними з таких міркувань. 
За умовами кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 13200 гривень на строк 10 днів (дисконтний період ) та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,98% на день.
При цьому суд відхиляє доводи позивача про те, що строком кредитування є 5 років, оскільки згідно пунктом 3.1 договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш у рамках кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 10 (десять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому пунктом 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Сторони погодили, що встановлений пунктом 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. 
Доказів того, що первісний кредитор та позичальник пролонгували чи поновили дисконтний період, суду не надано.
Взаємна суперечність між його пунктами 3.1 та 11.1 кредитного договору відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» судом тлумачиться саме на користь ОСОБА_1 .
Отже, суд вважає, що строк кредитування становить саме 10 днів, а не 5 років як помилково стверджує позивач.
Суд констатує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16.
Таким чином, у період з 25 квітня 2025 року по 05 травня 2025 року ОСОБА_1 мав сплатити 1293,60 гривень відсотків (13200 ?0,98% ?10).
Позивач не надав суду підтвердження про оплату додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальником та за які встановлена комісія за обслуговування кредиту. Таким чином, в частині стягнення із ОСОБА_1 792 гривень комісії необхідно відмовити. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року по справі № 204/224/21. 
Таким чином, позов ТОВ «Таліон плюс» підлягає до частково задоволення. Суд присуджує до стягнення з ОСОБА_1 відповідно до договору кредитної лінії № 294354806 від 25 квітня 2025 року заборгованість по тілу кредиту у розмірі 13200 гривень та 1293,60 гривні відсотків. В решті позов до задоволення не підлягає.
7. Питання розподілу судових витрат. 
ТОВ «Таліон плюс» при поданні позовної заяви сплатило 2422,4 гривень судового збору, крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 5 тисяч гривень витрат на правничу допомогу. У зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до статті 141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог (37,93 % від заявлених вимог). 
8. Висновок суду щодо позовних вимог.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 264, 265 ЦПК, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» заборгованість за кредитним договором № 294354806, що укладений 25 квітня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, у сумі 14493 (чотирнадцять тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 60 копійок, з яких 13200 (тринадцять тисяч двісті) гривень – борг за основним зобов`язанням (тіло кредиту), 1293 (одна тисяча двісті дев`яносто три) гривні 60 копійок – відсотки.
В решті позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» до ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» 918 (дев`ятсот вісімнадцять) гривень 81 копійку судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору при поданні позовної заяви, пропорційно розміру задоволених вимог.
Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при поданні позовної заяви, у розмірі 1503,59 (одну тисячу п`ятсот три) гривні 59 копійок – залишити за позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс».
Стягнути з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» 1896 (одну тисячу вісімсот дев`яносто шість) гривень 50 копійок витрат, пов`язаних з правничою допомогою, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати, пов`язані з правничою допомогою, у розмірі 3103 (три тисячі сто три) гривні 50 копійок – залишити за позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Найменування позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс»; місцезнаходження позивача: 14017, місто Чернігів, вулиця Жабинського, будинок № 13, ЄДРПОУ позивача: 39700642.
Ім`я відповідача: ОСОБА_1 ; дата народження відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 ; РНОКПП відповідача: НОМЕР_3 .

Суддя        В.Д. Глинянчук