ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/1403/25 	

Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Кудряшової Ю.В. 
секретар судового засідання: Воробйова І.Г.
за участю представників сторін:
від позивача: не прибув; 
від відповідача: Мезенцев О.О., адвокат діє на підставі ордеру серії АМ №1174319 від 15.12.2025. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" 
до Приватного підприємства "Укрпалетсистем" 
про стягнення 255 086,59 грн. 

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 255 086,59 грн. матеріальної шкоди в порядку суброгації.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок виплати страхового відшкодування власнику транспортного засобу (страхувальнику) за договором добровільного страхування наземного транспорту, він отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду (винуватця), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідачем.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.
15.12.2025 через систему "Електронний кабінет" від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого останній просить суд відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що з огляду на положення Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та інших нормативно-правових актів Протокол технічного огляду транспортного засобу від 16.11.2022 №39434 та від 18.11.2022 №39466 та рахунки СТО №008786 від 02.11.2022, №2212092 від 28.11.2022 не можуть рахуватись документами, які підтверджують незалежність проведення оцінки пошкодженого ТЗ та підтверджувати обґрунтованість позовних вимог.
В послідуючому ухвалою суду від 16.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання уповноваженого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні довідки про доставку електронного листа.
Разом з цим, в матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи у відсутність його представника.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві.
Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, господарський суд, - 

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2018 між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (Страховик/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (Страхувальник) укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № FA-00034006 (Договір страхування), відповідно до якого Страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити на умовах цього Договору виплату страхового відшкодування Страхувальнику або Вигодонабувачу або Третій особі, а Страхувальник зобов`язується сплатити страхову премію у визначені терміни та виконувати інші умови Договору.
Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 416 ("Intercargo Truck"), д.н. НОМЕР_1 (Застрахований ТЗ). Пункт №37 Бордеро №02-22 від 01.02.2022 (а.с. 14-15).
23.10.2022 о 07 годині 05 хвилин по вул. Братиславській, 9-А в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортного засобу DAF XF 105.460, д.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом EverLast EVL-P, д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та застрахованого транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 416 ("Intercargo Truck"), д.н. НОМЕР_1 , який по інерції здійснив зіткнення з автомобілем марки Богдан А-091, д.н.з. НОМЕР_4 .
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2022 у справі № 754/10154/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 12 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
В результаті згаданої ДТП пошкоджено ТЗ Mercedes-Benz Sprinter 416 ("Intercargo Truck"), д.н. НОМЕР_1 .
Представник власника автомобіля ТЗ Mercedes-Benz Sprinter 416 ("Intercargo Truck"), д.н. НОМЕР_1 звернувся до позивача з заявою про настання події.
З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 416 ("Intercargo Truck"), д.н. НОМЕР_1 , було проведено огляд, за результатами якого складено протокол огляду від 16.11.2022 та отримано рахунок СТО № 008786 від 02.11.2022, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 272 885,30 грн.
Також було проведено повторний огляд, за результатами якого складено протокол огляду від 18.11.2022 та отримано рахунок СТО на передоплату № 2212092 від 28.11.2022, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 139 001,29 грн.
На підтвердження здійснення ремонту Mercedes-Benz Sprinter 416 ("Intercargo Truck"), д.н. НОМЕР_1 складено акти виконаних робіт №2022007735 від 18.01.2023, №2300211 від 27.01.2023.
Страхувальником подано суду платіжне доручення №1175 від 17.01.2023 на суму 272 885,30 грн. та платіжне доручення №1174 від 17.01.2023 на суму 139 001,29 грн., які підтверджують оплату вартості ремонту Mercedes-Benz Sprinter 416 ("Intercargo Truck"), д.н. НОМЕР_1 .
Отже загальна вартість відновлювального ремонту (страхового відшкодування) транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 416 ("Intercargo Truck"), д.н. НОМЕР_1 , становить 411 886,49 грн.
Цивільно-правова відповідальність за автомобілем DAF XF 105.460, д.н. НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "Страхова Група "ТАС" згідно з полісом № АТ3058479. Ліміт цивільно-правової відповідальності за зазначеним полісом складає 160000,00 грн., а з урахуванням франшизи у сумі 3 200,00 грн. становить 156 800,00 грн., та покриває лише частину завданої шкоди.
Як зазначив позивач, розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування становить 411 886,59 грн., при цьому полісом № АТ3058479 покрито частину шкоди у сумі 156 800,00 грн. Отже, залишок шкоди, що становить різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та сумою за полісом становить:
411 886,59 грн. - 156 800,00 грн. = 255 086,59 грн.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 23.10.2022, останній зазначив, що працює у ПП "Укрпалетсистем".
Враховуючи наведене вище та приписи ст.ст. 1172, 1194 ЦК України позивач звернувся до суду з даним позовом.
Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
На час дорожньо-транспортної пригоди відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулювалися Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Закон № 1961-IV) та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.
Пунктом 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачалося, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Вказана норма кореспондується зі частиною другою статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
У спорах, пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, норми Закону № 1961-IV є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.
За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачалося, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України №1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачалося, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Згідно ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 р. №2658-ІІІ (Закон №2658-ІІІ) оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Статтею 7 Закону №2658-ІІІ передбачено, що оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 12 Закону №2658-ІІІ звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
Акт оцінки майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.
Згідно п. 4.3 Розділу IV Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (далі - висновок експерта).
Проаналізувавши наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що для підтвердження правильності визначення розміру відшкодування (визначення збитків) страховик має провести незалежну оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності та оформлену у вигляді звіту про оцінку, акту оцінки майна або висновку експерта.
Проте, такі докази матеріали справи не містять. 
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані належними та достатніми доказами, тому не підлягають задоволенню.
Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ: 

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.04.26 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Суддя Кудряшова Ю.В. 

Список розсилки:
1 - позивачу в Електронний кабінет
2 - адвокату Дмітрієву Р.І. в Електронний кабінет
3 - відповідачу в Електронний кабінет